ПОСТАНОВА
Іменем України

 
16 січня 2019 року
м. Київ

Справа № 910/22695/13
Провадження № 12-277гс18

 
Велика Палата Верховного Суду у складі: 
 
судді-доповідача БакуліноїС. В., 
суддів Антонюк Н. О., Британчука В. В., Гудими Д. А.,  Данішевської В. І., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.
 
розглянулав порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Дочірнього підприємства «Спецінвест»  (далі - ДП «Спецінвест») на постанову Київського апеляційного господарського суду від 13 вересня 2018 року (головуючий Куксов В. В., судді Гончаров С. А., Чорна Л. В.) та ухвалу Господарського суду міста Києва від 19 червня 2018 року (суддя Шкурдова Л. М.), прийняті за результатами розгляду скарги ДП «Спецінвест» на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області), у справі Господарського суду міста Києва № 910/22695/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «Айбокс банк» (далі - ПАТ «Айбокс банк») до ДП «Спецінвест», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору  - Дочірнє підприємство «Автопрокат» (далі - ДП «Автопрокат»), про звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
1. Історія справи та доводи учасників спору щодо скарги
1.1. Господарський суд міста Києва рішенням від 31 січня 2014 року у справі № 910/22695/13, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 9 липня 2014 року, стягнув з ДП «Спецінвест» на користь Публічного акціонерного товариства «Аграрний комерційний банк»  (далі - ПАТ «Аграрний комерційний банк») заборгованість за кредитним договором № 169/2008 від 26 грудня 2008 року в сумі 6243986,35 грн, у тому числі 4880000,00 грн заборгованості за кредитною лінією, 379236,16 грн пені за прострочення повернення основної заборгованості за кредитною лінією, 913012,96 грн заборгованості за процентами, 70952,36 грн пені за прострочення сплати процентів, 728,27 грн комісії за моніторинг застави, 56,60 грн пені за прострочення сплати комісії за моніторинг застави шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором за реєстровим № 9125 від 26 грудня 2008 року, а саме нерухоме майно: садовий будинок, що розташований за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Гнідин, Садівниче товариство «Калина», буд. 36; земельну ділянку площею 0,2400 га, розташовану за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська рада, Садівниче товариство «Калина», надану для ведення садівництва (кадастровий №3220882600:04:002:0213, належить іпотекодавцеві на праві приватної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 24 листопада 2006 року, серія ЯД № 669247) на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І. В.; встановив спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення публічних торгів з початковою ціною не нижче: для садового будинку загальною площею 196,1 кв. м, що знаходиться  за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Гнідин, Садівниче товариство «Калина», буд. 36, - 50240,00 грн з урахуванням ПДВ; для земельної ділянки, площею 0,2400 га, розташованої за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська рада, Садівниче товариство «Калина» - 588200,00 грн без урахування ПДВ; стягнув з ДП «Спецінвест» на користь ПАТ «Аграрний комерційний банк» 68820,00 грн судового збору.
1.2. На виконання вказаного рішення Господарський суд міста Києва видав наказ  № 910/22695/13 від 17 липня 2014 року.
1.3. 13 вересня 2016 року державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП                    № 52200767.
1.4. 15 березня 2017 року державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області виніс постанову про зміну назви стягувача з ПАТ «Аграрний комерційний банк» на ПАТ «Айбокс банк».
1.5. 27 червня 2017 року державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області виніс постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.
1.6. 23 березня 2018 року  стягувач подав заяву від 22 березня 2018 року за вих. № 629/12-6/6-01 про повернення йому виконавчого документа у відповідності до пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
1.7. 27 березня 2018 року державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області виніс постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та про стягнення виконавчого збору в сумі 624398,63 грн.
1.8. 21 травня 2018 року ДП «Спецінвест» подало скаргу на дії ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 27 березня 2018 року ВП № 52200767 у справі № 910/22695/13.
1.9. В обґрунтування поданої скарги скаржник зазначає, що державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області протиправно виніс постанову про стягнення виконавчого збору від 27 березня 2018 року ВП № 52200767, оскільки повернення виконавчого документа було здійснено у зв'язку із поданням стягувачем відповідної заяви, тоді як фактичного стягнення з ДП «Спецінвест» не відбулось, майно стягувачу передано не було.
1.10. Заперечення проти вказаної скарги обґрунтовано тим, що постанова про стягнення виконавчого збору від 27 березня 2018 року ВП № 52200767 винесена правомірно, оскільки у відповідності до частини третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 цього Закону (за заявою стягувача), якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. 
2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1. Господарський суд міста Києва ухвалою від 19 червня 2018 року відмовив у задоволенні скарги ДП «Спецінвест».
2.2. Суд першої інстанції зазначив, що нормами Закону України «Про виконавче провадження» передбачені випадки, за наявності яких на державного виконавця законом покладено обов'язок прийняття постанови про стягнення виконавчого збору незалежно від фактичної реалізації виконання рішення суду, зокрема, у випадку повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою.
2.3. Київський апеляційний господарський суд постановою від 13 вересня 2018 року скасував ухвалу Господарського суду міста Києва від 19 червня 2018 року та закрив провадження у справі № 910/22695/13 за скаргою ДП «Спецінвест» на дії ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 27 березня 2018 року ВП № 52200767.
2.4.  Постанова суду апеляційної інстанції обґрунтована тим, що  рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. У зв'язку із вказаними висновками апеляційний господарський суд зазначив, що суд першої інстанції, розглянувши по суті скаргу ДП «Спецінвест» на дії ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області щодо визнання недійсною постанови цього відділу про стягнення виконавчого збору не звернув уваги на те, що такий спір не підлягає розгляду в межах цієї справи за правилами господарського судочинства, тому припустився порушення відповідних норм процесуального права.
3. Вимоги касаційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів
3.1. Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного господарського суду від 13 вересня 2018 року та ухвалою Господарського суду міста Києва від 19 червня 2018 року, ДП «Спецінвест» звернулося з касаційною скаргою до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
3.2. На обґрунтування касаційної скарги ДП «Спецінвест» зазначило, що оскільки судовий наказ було видано господарським судом, тому оскарження рішень державного виконавця щодо виконання такого наказу відноситься до юрисдикції господарських судів. З огляду на що, закриваючи провадження у цій справі, суд апеляційної інстанції порушив правила предметної юрисдикції. Крім того, скаржник вказав, що закриття провадження у справі господарським судом, у порушення статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактично позбавило ДП «Спецінвест» права на судове оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, оскільки Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалами від 20 квітня 2018 року у справі № 826/6212/18 та від 23 травня 2018 року у справі № 826/7444/18 відмовив у відкритті провадження за скаргами ДП «Спецінвест» про визнання протиправними дії ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 27 березня 2018 року ВП № 52200767 та постанови про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 56081074 та про визнання незаконними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 27 березня 2018 року за виконавчим провадженням № 52200767 та постанови про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору за виконавчим провадженням № 56081074. 
4. Позиція Великої Палати Верховного Суду в справі
4.1. Оскільки ДП «Спецінвест» оскаржує судові рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції, справа разом із касаційною скаргою була прийнята до розгляду Великою Палатою Верховного Суду.
4.2. Відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
4.3. Частиною першою статті 340 ГПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
4.4. Натомість згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)  учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. 
4.5. Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
4.6. Частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
4.7. З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» установлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 та у справі № 127/9870/16-ц.
4.8. Отже, апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що спір щодо оскарження постанови про стягнення виконавчого збору не підлягає розгляду в межах цієї справи за правилами господарського судочинства.
4.9. За змістом пункту 1 частини першої статті 175 і пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а відкрите провадження у справі підлягає закриттю, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
4.10. Отже, зважаючи на характер правовідносин у цій справі, Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність розгляду цієї справи в порядку адміністративного судочинства, а відтак правомірно закрив провадження за скаргою ДП «Спецінвест» на дії ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 27 березня 2018 року ВП №52200767.
4.11. Доводи скаржника про те, що закриття провадження у справі господарським судом, у порушення статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактично позбавило ДП «Спецінвест» права на судове оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, відхиляються Великою Палатою Верховного Суду, оскільки ДП «Спецінвест» не було позбавлено права на апеляційне, а можливо згодом, і касаційне оскарження ухвал Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2018 року у справі № 826/6212/18 та від 23 травня 2018 року у справі № 826/7444/18, що визначено частиною четвертою статті 170, частиною другою статті 238 та статтею 328 КАС України.
4.12. За таких обставин касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки її ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. 

Керуючись статтями 306, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду

 

ПОСТАНОВИЛА:
 
1. Касаційну скаргу Дочірнього підприємства «Спецінвест» залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 13 вересня 2018 року у справі № 910/22695/13 - без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її      прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач | С. В. Бакуліна
Судді:                                        Н. О. Антонюк | Н. П. Лященко
В. В. Британчук | О. Б. Прокопенко
Д. А. Гудима | Л. І. Рогач
В. І. Данішевська | І. В. Саприкіна
О. Р. Кібенко | О. М. Ситнік
В. С. Князєв | О. С. Ткачук
Л. М. Лобойко | В. Ю. Уркевич
| О. Г. Яновська