ПОСТАНОВА
Іменем України

19 грудня 2018 року 

м. Київ
справа №211/1581/14-а
провадження №К/9901/1453/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Кравчука В.М., 
суддів Берназюка Я.О., Стародуба О.П., 
розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.08.2014 (головуючий суддя Рибаєва О.А.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2015 (колегія суддів у складі головуючого судді Панченко О.М., суддів Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.) у справі №211/1581/14-а за позовом ОСОБА_2 до Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, третя особа: Виконавча дирекція Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.
I. ПРОЦЕДУРА
1. ОСОБА_2 звернулась до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в якому просила:
- визнати дії відповідача щодо застосування обмежень середньоденного доходу, з якого сплачено страхові внески, передбачених абзацами 5 та 7 пункту 14 «Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням», затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001 року №1266 (далі - Порядок №1266), при призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності, внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві; необхідності догляду за хворою дитиною - протиправними;
- скасувати наказ відповідача № 373-ос «Про відмову в здійсненні перерахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності за кошти Фонду добровільно застрахованій особі            ОСОБА_2» від 13.09.2013;
- зобов'язати провести відповідний перерахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності, внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві; необхідності догляду за хворою дитиною.
2.  Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача, що полягає в обрахунку суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, зокрема, на підставі абзаців 5 та 7 пункту 14 Порядку №1266.
3. Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.08.2014, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2015, позов задоволено. 
4. У касаційній скарзі третя особа із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
5. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач бере участь у загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням на добровільних засадах та перебуває на обліку у відповідача. 
6. Згідно з листками непрацездатності позивач перебувала на лікарняному у періоди з 10.08.2012 по 23.08.2012; з 31.08.2012 по 13.09.2012; з 19.09.2012 по 02.10.2012; з 10.10.2012 по 02.11.2012; з 08.11.2012 по 19.11.2012; з 23.11.2012 по 06.12.2012; з 17.12.2012 по 26.12.2012; з 27.12.2012 по 29.12.2012; з 31.12.2012 по 13.01.2013; з 14.01.2013 по 23.01.2013, що свідчить про настання страхового випадку.
7. Згідно з наказами №410-ОС від 28.09.2012, №411-ОС від 28.09.2012, №06-ОС від 02.01.2013, №05-ОС від02.01.2013, №71-ОС від 21.02.2013 та №73-ОС від 21.02.2013 за вказаними страховими випадками призначено виплатити допомогу по тимчасовій непрацездатності добровільно застрахованій особі, яка забезпечує себе роботою самостійно.
8. 02.08.2013 позивач звернулась до відповідача з проханням переглянути зазначені накази та зробити перерахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності через неправильне, на її думку, застосування п. 14 Порядку №1266.
9. Листом №01-19-3756 від 13.09.2013 позивача повідомлено про відмову в здійсненні перерахунку вказаної допомоги за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідно до Наказу відповідача від 13.09.2013 №373-ос «Про відмову в здійсненні перерахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності за кошти Фонду добровільно застрахованій особі ОСОБА_2».
10. Вважаючи незаконними зазначені дії відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
11. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що при визначенні розміру допомоги по тимчасовій непрацездатності відповідачем неправомірно застосовано обмеження середньоденного доходу, з якого сплачено страхові внески, вказані в абзацах 5, 7 пункту 14 Порядку №1266, оскільки це обмеження застосовується лише при призначенні допомоги по вагітності та пологам. 
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
12. У касаційній скарзі третя особа наголошує на тому, що абзаци 5, 7 пункту 14 Порядку №1266 жодних виключень щодо застосування обмеження до будь-яких страхових виплат або окремих категорій осіб не передбачено. 
13. Крім того, правомірність застосування відповідачем даної законодавчої норми при визначенні розміру допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок хвороби та допомоги по догляду за хворою дитиною, підтверджено, зокрема, листом Міністерства соціальної політики України від 12.09.2013 №499/18/99-13.
14. У запереченнях на касаційну скаргу позивач вважає касаційну скаргу необґрунтованою, не погоджується з нею з тих же підстав, що покладені в основу мотивів оскаржуваних судових рішень та зазначених в п. 11 даної постанови.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
15. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.
16. Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (діючого та в редакції на час виникнення спірних правовідносин з урахуванням визнання неконституційними ряду норм згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 й надалі) особи, які не підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом за умови сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.
17. Обов'язковою умовою, що забезпечує реалізацію права зазначених вище осіб на матеріальне забезпечення у разі настання страхового випадку, є укладання договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування у порядку, передбаченому ст. 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».
18. Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_2 отримала право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги, в тому числі, на допомогу по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травм, не пов'язаних з нещасним випадком на виробництві (включаючи догляд за хворою дитиною), про що свідчать відповідний договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, копія якого міститься в матеріалах справи.
19. Відповідно до ст. 53 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, відповідно до статті 21 цього Закону. 
Порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.
20. На виконання вказаної норми Закону постановою Кабінету Міністрів України «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням» від 26.09.2001 №1266 затверджено Порядок №1266, застосування п. 14 якого, при визначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності за листками непрацездатності ОСОБА_2, є предметом даного спору.
21. Отже, п. 14 Порядку №1266 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати (оподатковуваного доходу, грошового забезпечення), з якої сплачувалися страхові внески: 
- на кількість відпрацьованих робочих днів у розрахунковому періоді - за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням (у частині призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності), і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, в частині призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності (крім розрахунку страхових виплат добровільно застрахованим особам) та для оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця; 
- на кількість календарних днів за розрахунковий період (без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком для розрахунку допомоги по вагітності та пологах за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням) - за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності), для осіб, робочий час яких у зв'язку з особливостями умов праці не піддається точному обліку, для осіб, які робочий час розподіляють на свій розсуд (робота вдома, страховий агент тощо), та для добровільно застрахованих осіб та осіб, які сплачують єдиний податок за усіма видами загальнообов'язкового державного соціального страхування" (приклад наведено у додатку 1). Для військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, календарні дні тимчасової непрацездатності і відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами з розрахункового періоду не виключаються; 
- на кількість календарних днів у розрахунковому періоді - за страхуванням на випадок безробіття для осіб, які виконували роботи (надавали послуги) згідно з цивільно-правовими договорами (приклад наведено у додатку 1). 
22. Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) не може перевищувати максимальну суму (граничну величину) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) та оподатковуваного доходу (прибутку), з яких сплачуються страхові внески, в розрахунку на один день (годину), яка обчислюється шляхом ділення встановленого її розміру в останньому місяці розрахункового періоду: 
- на норму робочого часу цього місяця - за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням (у частині призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності), і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, в частині розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності (крім розрахунку страхових виплат добровільно застрахованим особам) та для оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавців; 
- на середньомісячну кількість календарних днів (30,44) - для розрахунку допомоги по вагітності та пологах за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, за страхуванням на випадок безробіття і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності), для осіб, робочий час яких у зв'язку з особливостями умов праці не піддається точному обліку, осіб, які робочий час розподіляють на свій розсуд (робота вдома, страховий агент тощо), для добровільно застрахованих осіб та осіб, які сплачують єдиний податок за всіма видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. 
23. Зі змісту наведених норм п. 14 Порядку №1266 слідує, що він формально поділяється на дві частини: до першої відносяться абзаци з першого по четвертий (включно) - це механізм обчислення середньоденної заробітної плати для конкретних суб'єктів страхування та видів страхування; до другої - абзаци з п'ятого по сьомий (включно) - це параметри, календарні чи робочі дні, на які ділиться середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для встановлення вищезазначеного обмеження в залежності від видів страхових виплат та застрахованих осіб.
24. Поряд з цим, як вбачається з абз. 5 та 7 п. 14 Порядку №1266 зазначене обмеження застосовується для обчислення страхових виплат всім категоріям застрахованих осіб за всіма видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, в тому числі і добровільно застрахованих осіб, як про це прямо і безпосередньо в ньому вказано.
25. Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що обмеження, вказане в абз. 5, 7 п. 14 Порядку №1266 застосовується лише при призначенні допомоги по вагітності та пологах, та в той же час вказані пункти не включають в себе значення застосування обмежень при призначені інших допомог за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.
26. Щодо доводів сторін та інших висновків судів попередніх інстанцій Суд вважає за необхідне зазначити наступне.
27. Лист Міністерства соціальної політики України від 12.09.2013 №499/18/99-13, в якому  роз'яснено, зокрема, порядок застосування абз. 5, 7 п. 14 Порядку №1266, не є нормативним актом і не містить обов'язкових до застосування норм.
28. Як вбачається з оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій, суди дійшли висновку про задоволення позову з огляду на Науково-практичний експертний висновок Інституту держави і права ім. В.М. Корецького Національної Академії наук України № 126/314 від 01.08.2013, висновок Експертного економічного дослідження № 20-13 від 09.08.2013, проведеного судовим експертом ФОП ОСОБА_5 та висновок експертного дослідження №056/180 від 18.04.2014 Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України.
29. Відповідно до ч. 5 ст. 82 КАС України (в редакції на час прийняття судами попередніх інстанцій оскаржуваних судових рішень) висновок експерта для суду не є обов'язковим, однак незгода суду з ним повинна бути вмотивована в постанові або ухвалі.
30. Ст. 86 КАС України (в редакції на час прийняття судами попередніх інстанцій оскаржуваних судових рішень) передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
31. Досліджені у вказаних експертних висновках питання застосування до спірних правовідносин норм абз. 5, 7 п. 14 Порядку №1266 є правовим спором та безпосереднім предметом розгляду даної справи, відтак тільки суд наділений повноваженнями давати відповіді на такі питання, тлумачити вказані норми, робити висновки чи підлягають вони застосуванню до спірних правовідносин тощо. В той же час рішення суду, його мотивувальна частина в тому числі правові висновки не можуть бути підміненими різного роду експертними висновками чи дослідженнями.
32. Відтак судам попередній інстанцій, з огляду на положення ст.ст. 82, 86 КАС України (в редакції на час прийняття ними оскаржуваних рішень) та предмет даного спору, варто було б дослідити надані позивачем експертні висновки відповідно до правил оцінки доказів та зробити свої висновки.
33. З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.
34. Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
35. Відповідно до ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
36. За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову.
37. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 345, 351, 356 КАС України, Суд -
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2015 - задовольнити.
2. Постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2015 у справі №211/1581/14-а - скасувати.
3. У задоволенні позову ОСОБА_2 до Криворізької міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, третя особа: Виконавча дирекція Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб