Постанова
Іменем України
 
13 грудня 2018 року
м. Київ
 
справа № 752/8296/16-ц
провадження № 61-11410св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,
 
учасники справи:
позивач - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва»,
відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
відповідач - ОСОБА_6,
представник відповідача - ОСОБА_7,
третя особа - ОСОБА_8,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року в складі судді Ладиченко С. В. та постанову Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року в складі колегії суддів: Шебуєвої В. А., Оніщука М. І., Українець Л. Д.,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У червні 2016 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третьої особи - ОСОБА_8, про зобов'язання демонтувати самовільно встановлену перегородку, приведення місця загального користування до попереднього стану, зобов'язання використовувати місця загального користування у багатоквартирному житловому будинку за цільовим призначенням.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відповідно до договору купівлі-продажу від 05 жовтня 2004 року є власниками квартири АДРЕСА_1.
Відповідачі неодноразово самовільно встановлювали перегородку з дверним блоком в приміщенні загального користування коридору, що порушує правила користування приміщеннями житлових будинків.
Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року позов задоволено.
Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 демонтувати самовільно встановлену перегородку з дверним блоком в приміщенні загального користування коридору сьомого поверху за адресою: АДРЕСА_1. 
 
Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 привести за власний рахунок позаквартирний коридор сьомого поверху за адресою: АДРЕСА_1 до попереднього стану відповідно до поверхового плану будинку. 
 
Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за власний рахунок привести позаквартирний коридор сьомого поверху за адресою: АДРЕСА_1 до належного санітарно-технічного стану шляхом звільнення від особистих речей, проведення ремонтних робіт з відновлення електропроводки, опорядження стін, стелі та підлоги.
 
Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 використовувати місця загального користування у багатоквартирному житловому будинку, позаквартирний коридор сьомого поверху за адресою: АДРЕСА_1 за цільовим призначенням для проходу та утриматися в подальшому від дій, які порушують правила користування приміщеннями житлових будинків. 
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачі в приміщенні загального користування коридору сьомого поверху будинку № АДРЕСА_1 біля належної їм квартири № 97 самовільно встановили перегородку з дверним блоком.
 
Постановою Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року залишено без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у позові.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_6 жодного разу не була повідомлена про час та місце розгляду справи. Перегородка з дверним блоком в приміщенні загального користування коридору сьомого поверху біля квартири № 97 була установлена ще до того, як ОСОБА_6 з відповідачами стали власниками квартири та демонтована на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва. Наданий КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» акт від 16 травня 2017 року щодо наявності перегородки в коридорі загального користування не є належним доказом, оскільки складений самим позивачем. КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» є неналежним позивачем, оскільки звернення до суду з таким позовом є виключною компетенцією зборів співвласників житлового будинку.
 
КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» надало відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, ухвалені в справі судові рішення - без змін.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Суд установив, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» згідно з рішенням Голосіївської районної в м. Києві Ради від 19 жовтня 2010 року № 41/10 «Про передачу майна», рішення Київської міської ради від 09 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва», розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 30 квітня 2015 року № 246 «Про закріплення майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, віднесеного до сфери управління Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» отримало в господарське відання та на баланс майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, віднесене до сфери управління Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, в тому числі житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.
З 01 травня 2015 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» приступило до управління та є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. 
Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відповідно до договору купівлі-продажу від 05 жовтня 2004 року є власниками квартири АДРЕСА_1, які неодноразово самовільно встановлювали перегородку з дверним блоком в приміщенні загального користування коридору. 
Рішеннями Голосіївського районного суду м. Києва від 04 липня 2007 року, від 12 серпня 2010 року, від 04 березня 2013 року, від 05 грудня 2014 року відповідачів було зобов'язано демонтувати за власний рахунок самовільно встановлену перегородку з дверним блоком та привести позаквартирний коридор до попереднього стану згідно з поверховим планом. 
Після виконання 23 лютого 2016 року останнього рішення Голосіївського районного суду від 05 грудня 2014 року, ЖЕД-111 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» 25 лютого 2016 року було встановлено, що відповідачі повторно встановили перегородку, обшиту фанерним листом, з дверним блоком в приміщенні загального користування коридору за адресою: АДРЕСА_1. 
25 лютого та 07 квітня 2016 року ЖЕД-111 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» було проведено комісійне обстеження коридору загального користування біля квартир № № 96, 97 на предмет перепланування та санітарно-технічного стану, про що складено відповідні акти. Комісією встановлено, що квартири № № 96, 97 розташовані на сьомому поверсі. Коридор загального користування, в якому відповідачами встановлена перегородка, згідно з поверховим планом, має площу 27,8 кв. м. За перегородкою розташовані вхідні двері до квартири відповідачів № 97. Таким чином, частина загального коридору, за розрахунком площею 10,3 кв. м, знаходиться у приватному користуванні відповідачів та використовується для їх власних потреб. 
31 березня та 01 квітня 2016 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» зверталося до Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві з проханням невідкладно вжити необхідних заходів для припинення адміністративного порушення, що посягає на громадський порядок і громадську безпеку, оскільки вчинення відповідачами дій з встановлення перегородки в коридорі загального користування будинку АДРЕСА_1 є порушенням пункту 2.12 Правил Пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року № 1417. 
Відповідно до акта позапланової перевірки від 07 квітня 2016 року № 156 у період з 06 до 07 квітня 2016 року провідним інженером державного нагляду (контролю) у сфері пожежної техногенної безпеки та цивільного захисту Голосіївського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві було проведено позапланову перевірку коридору загального користування будинку № АДРЕСА_1, в якому виявлено порушення, а саме влаштування перегородки без розроблення проектної документації, яка повинна бути затверджена у встановленому порядку, про що було складено припис. 
З цим приписом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» звернулося до відповідачів з вимогою демонтувати незаконну забудову приміщення та приведення позаквартирного коридору між квартирами № № 96, 97 до попереднього стану згідно з поверховим планом та відповідно до санітарних норм. Проте вимогу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» відповідачі не виконали.
Відповідно до статті 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є, зокрема, і приміщення загального користування (у тому числі допоміжні). 
Відповідно до частини першої статті 10 ЖК Української РСР громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями. 
Колегія суддів вважає безпідставним доводи касаційної скарги про те, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» не є належним позивачем в справі та неналежне повідомлення про час та місце розгляду справи.
 
Право КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» на звернення до суду з регламентовано статтею 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76.
 
Як убачається з матеріалів справи, суд направляв ОСОБА_6 повістки про виклик в судове засідання за адресою, наявною в матеріалах справи. На а. с. 60 є повідомлення про вручення ОСОБА_6 поштового відправлення. ОСОБА_6 зверталася до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду.
Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 був присутнім у засіданні суду апеляційної інстанції, отже, конституційне право на апеляційний перегляд ОСОБА_6 було забезпечено.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.
 
Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2016 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Судді:                                                                                                В. С. Висоцька  
                                                                                                            С.Ю. Мартєв   
                                                                                                            С.П. Штелик