ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року 
м. Київ

Справа №  920/1354/15 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Селіваненка В.П. (головуючий), Львова Б.Ю. і Пількова К.М.

розглянув у порядку письмового провадження 
касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" (далі - Об'єднання)
на ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 12.09.2018
(головуючий  - суддя Пелипенко Н.М., судді Барбашова С.В. і Медуниця О.Є.) 
у справі №  920/1354/15
за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" (далі - Товариство)
до Об'єднання
про стягнення коштів та
за зустрічним позовом Об'єднання
до Товариства
про визнання договору частково недійсним.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 12.05.2016 у цій справі зустрічний позов Об'єднання від 29.04.2016 про визнання недійсним договору частково повернуто без розгляду.  

Ухвалу було мотивовано тим, що: зустрічний позов подано після початку розгляду справи по суті, чим порушено вимоги статей 22, 60 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у редакції, чинній до 15.12.2017; крім того, не подано доказів сплати судового збору за подання зустрічного позову.

У лютому 2017 року Об'єднання звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, просило згадану ухвалу від 12.05.2016 скасувати, зустрічну позову заяву Об'єднання прийняти до спільного розгляду з первісним позовом у цій справі.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2017: апеляційну скаргу Об'єднання задоволено; ухвалу господарського суду Сумської області від 12.05.2016 скасовано; справу передано на розгляд господарського суду Сумської області в порядку частини сьомої статті 106 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017). 

07.09.2018 Об'єднання звернулося до Харківського апеляційного господарського суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в даній справі щодо питання про розподіл судових витрат, понесених Об'єднанням при розгляді його апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Сумської області від 12.05.2016. Об'єднання просило стягнути з Товариства  на свою користь судовий збір у сумі 1  600 грн., сплачений за платіжними дорученнями від 20.05.2016 №  5986 (на 1  378 грн.) та від 01.02.2017 №  15943 (на суму 222 грн.). Відповідну заяву було обґрунтовано тим, що у прийнятій постанові від 09.03.2017 Харківський апеляційний господарський суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат, понесених Об'єднанням при розгляді апеляційної скарги. 

Ухвалою від 12.09.2018 про відмову в прийнятті додаткового рішення Харківський апеляційний господарський суд відмовив у задоволенні заяви представника Об'єднання від 07.09.2018 за вх. № 6968 про ухвалення додаткового рішення в даній справі. 

Дану ухвалу мотивовано тим, що, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про повернення без розгляду зустрічного позову та направляючи цю справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції, Харківський апеляційний господарський суд у своїй постанові від 09.03.2017 правомірно не здійснив розподіл судових витрат, оскільки нормами ГПК України як у попередній, так і в чинній редакції не передбачено розподілу судових витрат "на зазначеній стадії судового розгляду".  

У касаційній скарзі до Верховного Суду Об'єднання, зазначаючи про свою незгоду з оскаржуваною ухвалою апеляційного господарського суду, просить останню скасувати, справу направити для продовження розгляду до Харківського апеляційного господарського суду, а також розподілити судові витрати, понесені   Об'єднанням у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Так, на підтвердження хибності висновків апеляційної інстанції, покладених в основу оскаржуваної ухвали, Об'єднання посилається на положення статей 36, 123, 129, 244, 279, 280, 282, 310 ГПК України. 

Відзив на касаційну скаргу не надходив. 
Розгляд касаційної скарги здійснено судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи, у відповідності до частини п'ятої статті 301 ГПК України.
Перевіривши на підставі встановлених апеляційною інстанцією обставин справи правильність застосування нею норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке. 

Судом апеляційної інстанції у постановленні оскаржуваної ухвали з'ясовано та зазначено, зокрема, що:

- як вбачається з постанови Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 у даній справі, названим судом за результатом апеляційного перегляду ухвали господарського суду Сумської області від 12.05.2016 було скасовано зазначену ухвалу місцевого господарського суду та справу передано на розгляд суду першої інстанції; 

- при цьому розподіл судових витрат згаданою постановою не здійснювався. 

Причиною подання касаційної скарги стала незгода Об'єднання з оскаржуваною ухвалою апеляційного господарського суду про відмову в прийнятті додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. 

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може, зокрема, за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 105 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017, - на час прийняття постанови Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2017) новий розподіл судових витрат зазначається у постанові апеляційного господарського суду лише у разі скасування чи зміни рішення. 

Здійснення у постанові апеляційного господарського суду розподілу судових витрат у разі передачі справи на розгляд суду першої інстанції (як це мало місце в даному випадку) процесуальним законодавством не передбачалося. Натомість розподіл сум судового збору, пов'язаних з розглядом апеляційної скарги, мав бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи по суті. 

Подібний правовий висновок викладено і в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 зі справи №  923/794/17, і підстави для відступу від нього відсутні. 

Наведеним спростовуються доводи касаційної скарги щодо порушення апеляційним господарським судом норм процесуального права у постановленні оскаржуваної ухвали, і визначених процесуальним законодавством підстав для скасування останньої не вбачається. 

Якщо ж місцевим господарським судом за результатами розгляду даної справи по суті з якихось причин не було вирішено питання щодо розподілу відповідних судових витрат у ній, то скаржник не був позбавлений права в установленому законом порядку звернутися до цього суду з відповідною заявою стосовно здійснення такого розподілу. 

З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового акта - без змін як такого, що ухвалений з дотриманням норм процесуального права.

У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше постановлену ухвалу апеляційного господарського суду, витрати зі справи судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника. 

Керуючись статтями 129, 304, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" залишити без задоволення, а ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 12.09.2018 зі справи № 920/1354/15 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    В. Селіваненко 

Суддя                                                                                                    Б. Львов

Суддя                                                                                                    К. Пільков