Постанова
Іменем України
 
05 грудня 2018 року
м. Київ
справа № 632/544/16-к
провадження № 51-1944км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                  ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора                                       ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 28 лютого             2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015220400001029 за обвинуваченням 
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шварц Киреєвського району Тульської області РФ, мешканця       АДРЕСА_1 ,  раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України (далі – КК);
ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області             від 17 жовтня 2016 року визнано винуватими та засуджено:
- ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК до покарання у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.
- ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК до покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28 лютого 2017 року вирок суду першої інстанції скасовано, кримінальне провадження щодо                 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі п.2 ч.1 ст.284 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) закрито у зв`язку з відсутністю в діяннях обвинувачених складу кримінального правопорушення.
Як установив суд першої інстанції у вироку, 16 жовтня 2015 року, близько                  10.40 години, обвинувачений ОСОБА_7 разом зі своїм сином ОСОБА_8 знаходились на території свого дачного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де встановлювали огорожу навколо свого будинку. Під час розмови, на ґрунті особистих тривалих неприязних стосунків між ОСОБА_7 та його сусідом ОСОБА_6 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_6 з огорожі вказаного домоволодіння витяг дерев`яну палицю та наніс нею один удар по голові       ОСОБА_7 .. Побачивши це, у його сина ОСОБА_8 , на ґрунті особистих неприязних стосунків із ОСОБА_6 раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому. Реалізуючи свій раптово виниклий умисел направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 переліз через огорожу вказаного домоволодіння на територію сусіднього домоволодіння АДРЕСА_3 , за вищевказаною адресою, де руками завдав ОСОБА_6 трьох ударів по обличчю, чим спричинив потерпілому тілесні пошкодження у вигляді синця в правій окологлазничній області, прямокутну садну на синцевій основі в правій скронево-виличній області які, згідно висновку судово-медичної експертизи  від 16.11.2015 року, за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Після того, як ОСОБА_6 наніс удар палицею по голові ОСОБА_7 , у останнього раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень                ОСОБА_6 .. Реалізуючи свій раптово виниклий умисел направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень останньому, ОСОБА_7 пройшов через калитку на територію домоволодіння, яке належить на праві власності ОСОБА_6 , де дерев`яною палицею наніс останньому три удари по спині та один удар по шиї, чим спричинив потерпілому синці на спині в області проекції 7-10 ребер зліва по лопаточній лінії , в області проекції лівої лопатки, на зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині які, згідно висновку судово-медичної експертизи від 27.10.2015 року, відносяться за ступенем тяжкості до легких тілесних ушкоджень.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Стверджує, що апеляційний суд за встановлених фактичних обставин дійшов передчасного висновку про наявність у діях              ОСОБА_7 необхідної оборони, а в діях ОСОБА_8 – уявної оборони.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні підтримав доводи касаційної скарги потерпілого та просив судове рішення скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Відповідно до ч.2 ст.433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Згідно з ч.1 ст.438 КПК підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Відповідно до ст.36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Згідно зі ст.37 КК уявною обороною визнаються дії, пов`язані із заподіянням шкоди за таких обставин, коли реального суспільно небезпечного посягання не було, і особа, неправильно оцінюючи дії потерпілого, лише помилково припускала наявність такого посягання.
            Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при хронологічному визначенні обставин подій, судами встановлено, що ОСОБА_6 , знаходячись на території свого домоволодіння, завдав удару по голові палкою ОСОБА_7 , який разом з сином ОСОБА_8 встановлювали паркан на їх межі. В подальшому  місцем продовження конфлікту та місцем заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за де який час стала територія домоволодіння, що належить ОСОБА_6 .. 
Зважаючи на те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зайшли на територію домоволодіння потерпілого ОСОБА_6 , де вдвох спричинили останньому тілесних ушкоджень,у тому числі дерев`яною палицею, висновок суду апеляційної інстанції про наявність в діях ОСОБА_7 необхідної оборони, а в діях ОСОБА_8 – уявної оборони, за таких обставин, на думку Верховного Суду, є передчасним.
Крім того, апеляційний суд, усупереч вимогам статей 23, 94, 404 КПК, даючи іншу оцінку ніж суд першої інстанції показам обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_6 та наявним у провадженні документам, безпосередньо їх не дослідив.
Тому доводи потерпілого ОСОБА_6 щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність є слушними, отже касаційна скарга підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436-438, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд
у х в а л и в:
касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 28 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1                             ОСОБА_2                           ОСОБА_3