ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року                                                                                                      
м. Київ
 
справа № 663/707/17
провадження № 51-6429 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого судді                               ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря 
судового засідання               ОСОБА_4 ,
прокурора                              ОСОБА_5 ,
засудженого                           ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого на вирок Апеляційного суду Херсонської області від 20 березня 2018 року щодо
                                                           ОСОБА_6 ,
                                                           ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Запоріжжя, який мешкає 
за адресою:  
АДРЕСА_1 , 
 
засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 297 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини 
Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 листопада 2017 року ОСОБА_6 засуджено за:
- ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,
- ч. 3 ст. 297 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Вироком Апеляційного суду Херсонської області від 20 березня 2018 року скасовано вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 у частині призначення покарання та ухвалено новий, за яким призначено йому покарання за:
- ч. 3 ст. 185 КК України – у виді позбавлення волі на строк 3 роки,
- ч. 3 ст. 297 КК України – у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні ним злочинів за таких обставин.
Так, 13 лютого 2017 року ОСОБА_6 , заходячись у с. Красне Скадовського району Херсонської області, умисно проник до приміщення будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав чавунну плиту з кільцями, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 550 грн.  
Крім того, ОСОБА_6 протягом 16-22 лютого 2017 року, знаходячись на цвинтарях у с. Красне Скадовського району Харківської області, умисно, повторно, з корисливих мотивів незаконно заволодів металевими частинами пам`ятників чи їх огорож, заподіявши майнової шкоди потерпілим: ОСОБА_8 на суму 140 грн, ОСОБА_9 – 120 грн, ОСОБА_10 – 140 грн, ОСОБА_11 – 68 грн, ОСОБА_12 – 230 грн, ОСОБА_13 – 200 грн, ОСОБА_14 – 90 грн. 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , не погоджуючись із вироком суду апеляційної інстанції через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, просить його змінити та застосувати положення ст. 75 КК України. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що суд апеляційної інстанції, призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, в достатній мірі не врахував усіх обставин, що пом`якшують покарання, та даних про його особу, зокрема, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, відшкодування майнової шкоди потерпілим, незадовільний стан здоров`я.
Позиції учасників судового провадження
         Засуджений підтримав касаційну скаргу, просив її задовольнити та змінити рішення суду апеляційної інстанції, застосувавши положення ст. 75 КК України.
Прокурор заперечував проти задоволення касаційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення – без зміни.
Мотиви Суду 
Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 297 КК України в касаційній скарзі засудженим не оспорюються.
Щодо доводів касаційної скарги засудженого про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, то вони є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. 
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свій висновок щодо виду й розміру покарання та призначаючи ОСОБА_6 остаточний захід примусу на підставі ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, часткове відшкодування заподіяної майнової шкоди, а також дані про особу винного, зокрема, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується посередньо, в судовому засіданні не виявив розкаяння у вчинених злочинах.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, визначаючи ОСОБА_15 остаточне покарання за вчинення ним злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 297 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки, дотримався вимог статей 65-67, 70 КК України, та обґрунтовано не знайшов підстав для застосування положень ст. 75 КК України.
Призначене засудженому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим та звільнити від його відбування з випробуванням, як про це зазначено в касаційній скарзі засудженого, Суд не знаходить.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд 
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Херсонської області від 20 березня 2018 року щодо нього – без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                            ОСОБА_2                             ОСОБА_3