ПОСТАНОВА
Іменем України

18 грудня 2018 року 
Київ
справа №295/1098/17
адміністративне провадження №К/9901/22360/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2017 (судді: Шевчук С.М. (головуючий), Бучик А.Ю., Майор Г.І.) у справі №295/1098/17 за позовом ОСОБА_4 до Заступника начальника Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області Лісовола Олександра Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
У С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. ОСОБА_4  (далі - позивач, ОСОБА_4.) звернувся до суду з позовом до Заступника начальника Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області Лісовола Олександра Миколайовича (далі - відповідач, контролюючий орган) про скасування постанови від 15.12.2016 №812 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова є безпідставною, незаконною та такою, що прийнята всупереч закону, з порушенням встановлених строків накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення та на підставі протоколу який складений невмотивовано та неправомірно.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
3. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 30.03.2017 відмовлено у задоволені позовних вимог.
Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від                          27.06.2017, скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове, яким задоволено адміністративний позов повністю.  Скасовано постанову Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області від 15.12.2016, серії АА №261915 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.
4. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, виходив з того, що станом на дату подання позивачем до контролюючого органу звітності з єдиного внеску та притягнення його до адміністративної відповідальності останній не був суб'єктом, визначеним положеннями частини 1 статті 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якого може бути піддано адміністративному стягненню за несвоєчасне подання вищевказаної  звітності.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, контролюючий орган подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2017 та залишити в силі постанову Богунського районного суду м. Житомира від 30.03.2017.
6. Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 08.12.2016 головним державним ревізором - інспектором Білоконь Т.М. на підставі акту від  08.12.2016 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 складено протокол № 812 від 08.12.2016 за несвоєчасне подання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік.
На підставі протоколу про адміністративне правопорушення та акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки заступником начальника Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області Лісоволом О.М. 15.12.2016 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4 за несвоєчасне подання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік за частиною 1 статті 165-1 КУпАП у розмірі 510,00 грн. 
Не погоджуючись з постановою позивач оскаржив її до суду.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
8. У доводах касаційної скарги відповідач наводить норми матеріального права та вказує на їх неправильне застосування судом, вказує на порушення норм процесуального права, що полягає у неповному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, зазначає, що суд апеляційної інстанції помилково дійшов висновків, що позивач станом на дату подання звіту діяв як громадянин, а не як підприємець оскільки відповідно до пп. 65.10.8. п. 65.10. статті 65 Податкового кодексу України державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання.
9. Позивачем відзиву (заперечення) на касаційну скаргу подано не було.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
10. Кодекс України про адміністративні правопорушення.
10.1. Частина перша татті 165-1.
Порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України   «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»   і   «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України, -
тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від тридцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
10.2. Частина перша статті 38.
Адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
11. Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.10 №2464-VI (далі - Закон №2464).
11.1. Частина перша  статті 26.
Посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність за:
порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску;
неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску;
подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі, інших відомостей, передбачених цим Законом.
12. Лист Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №33814/7/99-99-17-03-01-17 «Про надання роз'яснення».
Виявлення порушення норм Закону № 2464, а саме неподання або несвоєчасного подання (подання за невстановленою формою) звітності з єдиного внеску, несплати або несвоєчасної сплати єдиного внеску, є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
З огляду на те, що законом передбачено граничний термін подання звіту та граничний термін сплати єдиного внеску до фіскального органу, а норма містить формальний склад правопорушення щодо події неподання або несвоєчасного подання (подання за не встановленою формою) звітності з єдиного внеску, несплати або несвоєчасної сплати єдиного внеску, термін правопорушення необхідно обчислювати:
-у разі неподання звітності з єдиного внеску або несплати єдиного внеску - на наступний день граничного строку подання звітності або сплати єдиного внеску з урахуванням норм статті 38 КУпАП;
-у разі несвоєчасного подання звітності з єдиного внеску, несвоєчасної сплати єдиного внеску - за датою фактичного подання звітності або фактичної сплати.
Статтею 165-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених Законом № 2464.
Враховуючи зазначене, складання протоколів про адміністративні правопорушення стосовно фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, на підставі статті 165-1   КУпАП є правомірним.
Санкцією статті 165-1  КУпАП визначено накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу-підприємця або особу, яка провадить незалежну професійну діяльність.
Для правильної кваліфікації ознак складу правопорушення необхідно виявити такі пов'язані елементи, як об'єкт, об'єктивну сторону, суб'єктивну сторону і суб'єкта. Відсутність будь-якого з елементів ознак складу правопорушення виключає відповідальність.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
13. Частиною першої статті 165-1 КУпАП визначено виключний перелік суб'єктів, які можуть бути піддані адміністративному стягненню за несвоєчасне подання звітності. До таких суб'єктів належать посадові особи підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичні особи-підприємці або особи, які забезпечують себе роботою самостійно.
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
14. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).
15. У ході розгляду справи судом апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття рішень) та іншим обставинами, що спростовують позицію контролюючого органу про можливість притягнення  позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог податкового законодавства.
16. Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік ОСОБА_4 подав несвоєчасно, а саме 05.12.2016.
При притягненні ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності приписи статті 38 КУпАП щодо строків накладення адміністративного стягнення  порушено не було, оскільки саме 05.12.2016 є днем вчинення адміністративного правопорушення - несвоєчасне подання звітності.
Однак, апеляційним судом встановлено, що 25.10.2016 діяльність позивача, як суб'єкта підприємницької діяльності була припинена, про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців. Таким чином, 05.12.2016 під час подання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік, позивач діяв як громадянин, а не як підприємець. 
Таким чином, судом апеляційної інстанції обґрунтовано зроблено висновки, що станом на дату подання обумовленої звітності та притягнення до адміністративної відповідальності позивач не є суб'єктом, до якого може бути застосовано адміністративне стягненню за несвоєчасне подання звітності.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
17. Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції, що не спростовано доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позову у частині скасування постанови від 15.12.2016 №812 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.
18. Переглянувши судове рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішень, а тому касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2017 слід залишити без задоволення.
19. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
20. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2017 у справі №295/1098/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер
І.А. Гончарова 
Р.Ф. Ханова,
Судді Верховного Суду