ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

24 січня 2019 року 
справа №820/4625/16
адміністративне провадження №К/9901/19885/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я., 

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області 
на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року 
у складі колегії суддів Перцової Т.С., Дюкаревої С.В., Жигилія С.П.
у справі № 820/4625/16 
за поданням Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цефей» 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування»
про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна,

У С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року Карлівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - податковий орган, заявник) звернулася до суду з поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна  Товариства з обмеженою відповідальністю «Цефей» (далі - Товариства, відповідач у справі, уповноважена особа за договором про спільну діяльність №927 від 15 вересня 2004 року, код 473544036), код ЄДРПОУ 32869749.

В обґрунтування подання податковим органом зазначено, що підставою для прийняття рішення про застосування повного адміністративного арешту майна платника податків є порушення ним правил відчуження майна, що перебуває у податковій заставі (підпункт 94.2.1 пункт 94.2 статті 94 Податкового кодексу України).

31 серпня 2016 року Харківський окружний адміністративний суд постановою подання задовольнив, підтвердив обґрунтованість адміністративного арешту, застосованого податковим органом до майна Договору про спільну діяльність № 927 від 15 вересня 2004 року, код 473544036, уповноважена особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Цефей», код ЄДРПОУ: 32869749.

12 жовтня 2016 року ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року скасовано, провадження у справі закрито з мотивів того, що у спірних відносинах наявний спір про право, а саме Товариством оскаржено у судовому порядку рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків, що з огляду на приписи статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час прийняття судових рішень) виключає можливість розгляду подання.

Не погодившись із такими рішеннями судів попередніх інстанцій, заявник звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу цього суду та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги податковий орган зазначає, що ним повністю дотримано вимоги статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України при зверненні із поданням, а доводи щодо наявності спору про право є необґрунтованими, оскільки незгода з актом перевірки стану збереження майна є запереченням обставин, що зумовили звернення податкового органу з відповідним поданням, а не наявністю спору про право.

20 грудня 2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу після усунення недоліків скарги на виконання вимог ухвали цього суду від 07 листопада 2016 року, справу № 820/4625/16 витребувано з суду першої інстанції.

Третьою особою 16 травня 2017 року подано письмові пояснення, якими повністю підтримуючи доводи касаційної скарги податкового органу просить її задовольнити.

26 травня 2017 року справа № 820/4625/16 надійшла на адресу Вищого адміністративного суду України.

09 вересня 2018 року справа № 820/4625/16 разом із матеріалами касаційного провадження № К/9901/19885/18 в порядку, передбаченому пунктом 4 частини 1 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) передані до Верховного Суду.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Цефей" є оператором спільної діяльності за договором №927 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 15 вересня 2004 року, сторонами якого є ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" в особі заступника директора з питань економіки та фінансів філії ГПУ "Полтавагазвидобування" (Сторона-1) та ТОВ "Цефей" (Сторона-2).

Відповідно до вищезазначеного договору, Оператор - уповноважена Сторона, визначена договором, яка здійснює ведення спільних справ та поточне керівництво спільною діяльністю. Оператором за даним договором є Сторона-2.

Місцезнаходженням юридичної особи (ТОВ "Цефей") згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є 62303, Харківська область, Дергачівський район, м. Дергачі, вул. Лозівська, буд. 96.

До обов'язків Оператора відповідно до пункту 5.11 розділу 5 Договору № 927 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 15 вересня 2004 року, викладеним в новій редакції згідно додаткової угоди №1 від 31 травня 2007 року, відноситься ведення окремого бухгалтерського та податкового обліку спільної діяльності; своєчасна та повна сплата передбачених чинним законодавством податків, обов'язкових зборів (платежів), а також відшкодування Стороні-1 сплачених нею всіх податків, обов'язкових зборів (платежів), які стосуються та випливають із здійснення спільної діяльності.

Договір про спільну діяльність від 15 вересня 2004 року №927 зареєстровано 22 вересня 2004 року №47194 у Дергачівській міжрайонній Державній податковій інспекції Харківської області ДПС та 22 вересня 2004 року взято на податковий облік в Чутівському відділенні Карлівській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області як платника податків за неосновним місцем обліку.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що Товариство як уповноважена особа за Договором №927 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 15 вересня 2004 року є платником плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

Станом на дату звернення податкового органу до суду за Товариством, як оператором спільної діяльності за Договором №927, обліковується податковий борг на загальну суму 200  747 043,36 грн., який складається з наступного:
- по рентній платі за користування надрами для видобування нафти - 1068014,22 грн.;
- по  рентній  платі  за користування  надрами  для  видобування  природного  газу - 198059028,06 грн.;
- по рентній платі за користування надрами для видобування газового конденсату - 1620001,08 грн.

З метою погашення податкового боргу до Товариства податковим органом направлено податкову вимогу №248-25 від 25 травня 2015 року, (вручена платнику 10 червня 2015 року).

25 травня 2015 року керівником податкового органу прийнято рішення за №1750/10/16-12-25-12 щодо опису в податкову заставу майна платника податків Товариства як уповноваженої особи по Договору про спільну діяльність.

Згідно з актами опису від 01 липня 2015 року №2, від 05 серпня 2015 року №3, від 27 жовтня 2015 року №4 проведено опис майна - природного газу, що буде видобутий на Чутівському родовищі, розташованому на території Чутівської селищної ради Полтавської області :
- починаючи з 01 липня 2015 року у кількості 5359,939307 тис. куб. метрів на загальну суму 35 375 599,43 грн.;
- починаючи з 01 вересня 2015 року у кількості 5359,93933 тис. куб. метрів на загальну суму 35 375 599,59 грн.;
- починаючи з 01 листопада 2015 року у кількості 4544,4525 тис. куб. метрів на загальну суму 29 993 386,50 грн.

Податкові застави зареєстровані в державному реєстрі обтяжень рухомого майна 02 липня 2015 року, 06 серпня 2015 року та 28 жовтня 2015 року відповідно.

Податковий орган звертався до Харківського окружного адміністративного суду з поданням про стягнення податкового боргу в сумі 35  375 599,43 грн. з рахунків Товариства, яке задоволено в повному обсязі Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 року у справі №820/7539/15.

28 серпня 2015 року податковим органом направлено позов до Харківського окружного адміністративного суду про стягнення податкового боргу в сумі 39 209 824,47 грн. з рахунків Товариства, 02 листопада 2015 року податковим органом збільшено позовні вимоги на загальну суму 78 438 927,33 грн., які задоволено в повному обсязі Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року у справі №820/9741/15.

На виконання вищезазначених постанов Харківського окружного адміністративного суду позивачем здійснювалися заходи щодо стягнення коштів з розрахункових рахунків підприємства, однак, в повному обсязі борг погашено не було, у зв'язку з відсутністю коштів на рахунках боржника.

Заявником направлено на адресу Товариства повідомлення про проведення перевірки з 13 липня 2016 року стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі №1956/10/16-12-17-14 від 11 липня 2016 року.

03 серпня 2016 року податковим керуючим Шпак О.П. проведено перевірку стану збереження майна Товариства, яке перебуває в податковій заставі (згідно актів опису №2 від 01 липня 2015 року, №3 від 05 серпня 2015 року, №4 від 27 жовтня 2015 року) за юридичною адресою: Харківська область, м. Дергачі, вул., Лозівська, 96, за результатами якої складено акт № 1 від 03 серпня 2016 року, в якому зазначено про встановлення факту реалізації природного газу в кількості 5359,939307 тис. м. куб на суму 35375 599,43 грн., 5359,93933 тис. м. куб. на суму 35375 599,59. грн., 4544,4525 тис. м. куб. на суму 29993386,50 грн. 

12 серпня 2016 року відповідачем подано заперечення на акт перевірки стану збереження майна платників податків, яке перебуває у податковій заставі від 03 серпня 2016 року.

Податковим органом направлено на електронну адресу відповідача відповідь на заперечення №2314/10/16-12-17-21 від 17 серпня 2016 року, в якій ставилось питання про надання відповідачем 19 серпня 2016 року до 16.00 години пояснень та завірених належним чином копій документів, які б підтверджували використання коштів від реалізації природного газу на виплату заробітної плати, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або погашення податкового боргу.

Станом на дату звернення податкового органу до суду відповідь від відповідача не надійшла.

У зв'язку з вищевикладеним, з посиланням на порушення платником податків правил відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, в.о. керівника податкового органу прийнято рішення від 29 серпня 2016 року про застосування повного адміністративного арешту майна платника податків Договору про спільну діяльність № 927 від 15 вересня 2004 року, код 473544036, уповноважена особа - ТОВ «Цефей», яке перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: Харківська область, м. Дергачі, вул. Лозівська, 96 (час прийняття рішення 14-02 год.) 

30 серпня 2016 року об 11 год. 08 хв. податкова інспекція звернулася до суду з поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна Товариства.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що платником податків порушено правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, а відтак, наявні підстави для застосування адміністративного арешту майна відповідача, передбачені підпунктом 94.2.1 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції вказав на наявність спору про право, що унеможливлює розгляд подання в порядку окремого виду адміністративного судочинства.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, Суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 94.2.1. пункту 94.2. статті 94 Податкового кодексу України передбачено, що адміністративний арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій застави.

Згідно з пунктом 94.10 статті 94 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Статтею 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діяла станом на дату прийняття рішень судами першої та апеляційної інстанцій) передбачено право звернення органів доходів і зборів до суду із поданням щодо, зокрема, підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалою відмовляє у прийнятті подання у разі, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Спір про право у контексті розглядуваної норми має місце у разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням контролюючого органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, 29 вересня 2016 року Товариством оскаржено до Харківського окружного адміністративного суду рішення керівника податкового органу від 29 серпня 2016 року № 2380 про застосування адміністративного арешту майна платника податків - Договору про спільну діяльність № 927 від 15 вересня 2004 року, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі № 820/5285/16 за вказаним вище позовом Товариства.

Між тим, стаття 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України не містить переліку будь-яких критеріїв такої незгоди як підстави для висновку про існування спору про право. Отже, у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Така незгода має втілюватись у вчиненні учасником процесу об'єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.

Суд вважає за необхідне зауважити на те, що суд може встановити наявність спору також із змісту заперечень платника податків, стосовно якого внесено подання. Зокрема, платник податків може заперечувати розмір податкового боргу, що стягується, або факт узгодження податкових зобов'язань, з яких виник податковий борг; склад майна, щодо якого застосовується адміністративний арешт; заперечувати наявність податкового боргу, у зв'язку з яким накладено адміністративний арешт, або законність проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту, тощо.

Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що на час розгляду подання судом першої інстанції спір про право вбачався з наявності тих обставин, що 12 серпня 2016 року Товариством подано заперечення на акт про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі від 03 серпня 2016 року, з яких вбачається про непогодження з висновками вказаного акту щодо порушення відповідачем вимог пунктів 92.1 - 92.3 статті 92 Податкового кодексу України, що і оцінено податковим органом як порушення правил відчуження майна, що перебуває у податковій заставі і стало підставою застосування податковим органом повного адміністративного арешту майна Товариства.

Відтак, відповідач на час звернення податкового органу до суду з даним поданням заперечував проти самого факту порушення правил відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, який згодом покладено позивачем в основу рішення про застосування повного адміністративного арешту майна Договору про спільну діяльність № 927 від 15 вересня 2004 року, Оператором якого є ТОВ «Цефей».

Наведені вище обставини свідчать про наявність спору про право.

Наявність спору про право суд може виявити як до, та і після відкриття провадження у справі за поданням контролюючого органу про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

У разі виявлення наявності спору про право після відкриття провадження у справі за відповідним поданням, суд закриває провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діяла станом на дату прийняття рішень судами першої та апеляційної інстанцій), оскільки відповідні вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного провадження, яким є провадження за поданням контролюючого органу.

При цьому закриття провадження у справі за поданням контролюючого органу не позбавляє заявника права звернутися до суду з відповідною вимогою у загальному порядку позовного провадження.

Таким чином, Суд вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на неможливість розгляду подання контролюючого органу у даній справі в порядку окремого виду адміністративного провадження за наявності спору про право між сторонами у цій справі.

Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Суд визнає, що суд апеляційної інстанцій не допустив неправильного застосування норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а постанова суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року у справі № 820/4625/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Р.Ф. Ханова 

Судді:                                                                                                     І.А. Гончарова

                                                                                                    І.Я. Олендер