Постанова
Іменем України
23 січня 2019 року
м. Київ
Справа № 235/4749/13-к
Провадження № 14-607 цс 18
ВеликаПалата Верховного Суду у складі :
судді-доповідача - Гудими Д. А.,
суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В.С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.
розглянуласправу за скаргою ОСОБА_3 (далі також - скаржник) на дії та рішення Авдіївського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі також - відділ ДВС) та головного державного виконавця відділу ДВС Теплякова А. П. (далі - головний державний виконавець відділу ДВС)
за касаційною скаргою скаржника на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2016 року, постановлену суддею Величко О. В., й ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 30 серпня 2016 року, постановлену колегією суддів у складі Будулуци М. С., Курило В. П., Космачевської Т. В.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст вимог скарги
1.           У липні 2016 року скаржник звернулась до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області зі скаргою на дії та рішення відділу ДВС та головного державного виконавця відділу ДВС, в якій просила:
1.1.      Скасувати постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП № 49191572 і ВП № 4911401 (далі - постанови).
1.2.      Визнати дії та бездіяльність відділу ДВС і головного державного виконавця відділу ДВС щодо несвоєчасного повідомлення скаржника про винесення постанов, а також недоведення боржнику про його право добровільно виконати рішення суду неправомірними та незаконними.
2.           Мотивувала скаргу такими обставинами:
2.1.      4 листопада 2015 року головний державний виконавець відділу ДВС виніс постанови на підставі виданого 20 березня 2014 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області виконавчого листа № 1-кп/235/318/13 про стягнення з ОСОБА_8 як законного представника неповнолітнього ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3 як законного представника неповнолітньої потерпілої відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн і матеріальної шкоди у розмірі 33 889,83 грн до досягнення повноліття ОСОБА_9
2.2.      У цих постановах скаржникові як стягувачеві не були роз'яснені права, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), і з порушенням приписів статті 24 Закону повідомлено про відкриття виконавчих проваджень лише через вісім місяців, що позбавило скаржника можливості у десятиденний строк оскаржити ці постанови до суду.
2.3.      Стверджувала про протиправність недоведення до відома боржника про його право добровільно виконати судове рішення.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
3.           26 липня 2016 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області постановив ухвалу, якою відмовив у відкритті провадження за скаргою.
4.           Мотивував такими обставинами:
4.1.      Виконавчий лист, на підставі якого головний державний виконавець відділу ДВС виніс постанови, виданий на виконання вироку суду, ухваленого у кримінальній справі.
4.2.      Судове рішення стосовно цивільного позову у кримінальному провадженні ухвалюється за вимогами Кримінального процесуального кодексу України, а не Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, які можуть бути застосовані лише субсидіарно.
4.3.      Оскільки примусове виконання судового рішення здійснює державна виконавча служба, то оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби при виконанні вироків, що стосуються вирішення цивільних позовів у кримінальному провадженні, відповідно до статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5.           30 серпня 2016 року Апеляційний суд Донецької області постановив ухвалу, якою залишив без змін ухвалу суду першої інстанції.
6.           Мотивував ухвалу тим, що на підставі частини першої статті 181 КАС України з урахуванням роз'яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга на неправомірні дії державного виконавця, яку подала скаржник, не має розглядатися за правилами цивільного судочинства.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
7.           У вересні 2016 року скаржник звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, яку мотивує порушенням судами норм процесуального права.
8.           Просить скасувати ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 30 серпня 2016 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції
9.           28 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
10.        Обґрунтував ухвалу тим, що скаржник оскаржує ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 30 серпня 2016 року з підстав порушення правил предметної юрисдикції.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
11.        Скаржник вважає, що справу за її скаргою має розглядати саме той суд, який видав виконавчий лист (Красноармійський міськрайонний суд Донецької області) згідно зі статтями 383-385 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду скарги у судах першої й апеляційної інстанцій.
(2) Позиція відділу ДВС
12.        9 листопада 2016 року відділ ДВС подав заперечення на касаційну скаргу, вважаючи її необґрунтованою. Вказує на правильність висновків судів у цій справі, оскільки відповідно до частини п'ятої статті 82 Закону дії, бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
(1) Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій
13.        Скаржникзвернулась зі скаргою на рішення та дії відділу ДВС і головного державного виконавця відділу ДВС до суду, який за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні видав виконавчий документ - виконавчий лист від 20 березня 2014 року № 1-кп/235/318/13. Скарга обґрунтована приписами статей 3, 10, 60, 118, 212, 213, 383 - 388 ЦПК України у редакції, чинній на час подання скарги, статтями 5, 7, 24, 34-36, 76, 80, 82, 85 Закону.
14.        Суди першої й апеляційної інстанцій дійшли висновку, що скарга має розглядатися відповідно до статті 181 КАС України у редакції, чинній на час подання скарги, оскільки оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби при виконанні вироків в частині вирішених цивільних позовів у кримінальному провадженні має відбуватися за правилами адміністративного судочинства.
15.        ВеликаПалата Верховного Суду вважає такі висновки судів помилковими з урахуванням таких мотивів.
16.        Підстави та порядок звернення у кримінальному провадженні з цивільним позовом і порядок його розгляду передбачені статтями 128 - 129 Кримінального процесуального кодексу (далі - КПК) України у редакції, чинній на час подання скарги.
17.        Відповідно до частин четвертої та п'ятої статті 128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, установленим до позовів, які пред'являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. А якщо процесуальні відносини, що виникли у зв'язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
18.        Скаржник як сторона за цивільним позовом, розглянутим у кримінальному провадженні звернулася зі скаргою до суду, який видав виконавчий документ про стягнення на її користь відшкодування моральної шкоди у сумі 100 000,00 грн і матеріальної шкоди у сумі 33 889,83 грн в порядку контролю за виконанням судового рішення.
19.        Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, щоКПК України визначає загальний порядок розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні, але не регламентує відносини, що виникають за результатами його розгляду, зокрема й питання, пов'язані з виконанням судового рішення, ухваленого за наслідком розгляду цього позову.
20.        Згідно з частиною першою статті 181 КАС України у редакції, чинній на час подання скарги, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
21.        Отож, припис вказаної статті КАС України застосовується лише у випадку, якщо інший нормативно-правовий акт не визначає інший порядок оскарження дій і бездіяльності державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби.
22.        Скаржник застосовує приписи ЦПК України та Закону й обґрунтовує скаргу неправомірними рішеннями та діями відділу ДВС і головного державного виконавця відділу ДВС під час виконання ухваленого у кримінальному провадженні судового рішення, яким вирішений цивільний позов.
23.        Відповідно до частини 4 статті 82 Закону у редакції, чинній на час подання скарги, рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
24.        Згідно зі статтею 383 ЦПК Україниу редакції, чинній на час подання скарги , сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.
25.        Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України у вказаній редакції).
26.        З огляду на вказані приписи ЦПК України Велика Палата Верховного Суду погоджується з доводами скаржника щодо врегулювання на підставі ЦПК України та Закону відносин, пов'язаних з виконанням судового рішення, ухваленого за наслідками розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
27.        ВеликаПалата Верховного Суду вважає необґрунтованими заперечення відділу ДВС щодо необхідності застосування частини п'ятої статті 82 Закону у редакції, чинній на час подання скарги, оскільки цей припис стосується оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця щодо виконання рішень інших органів, ніж суд.
28.        З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що суди першої й апеляційної інстанцій дійшли неправильних висновків про розгляд скарги за правилами адміністративного судочинства. Таку скаргу має розглядати суд, який видав виконавчий документ, за правилами цивільного судочинства (близькі за змістом висновки викладені у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 235/4749/13 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 569/12295/16-ц).
(2) Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
(2.1) Щодо суті касаційної скарги
29.        Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції (частина третя статті 406 ЦПК України).
30.        Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
31.        Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
32.        З огляду на надану оцінку аргументів скаржника та відділу ДВС і висновків судів першої й апеляційної інстанцій Велика Палата Верховного Суду вважає касаційну скаргу обґрунтованою. А тому ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2016 року й Апеляційного суду Донецької області від 30 серпня 2016 року слід скасувати, а справу направити для продовження розглядудо суду першої інстанції.
Керуючись частиною першою статті 400, частиною третьою статті 406, пунктом 2 частини першої статті 409, статтями 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду
П О С Т А Н О В И Л А :
1.   Касаційну скаргуОСОБА_3 задовольнити.
2.   Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 30 серпня 2016 рокускасувати, а справу направити для продовження розглядудо суду першої інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач | | Д. А. Гудима
Судді: | Н. О. Антонюк | Н. П. Лященко
| С. В. Бакуліна | О. Б. Прокопенко
| В. В. Британчук | Л. І. Рогач
| О. С. Золотніков | І. В. Саприкіна
| О. Р. Кібенко | О. М. Ситнік
| В. С. Князєв | О. С. Ткачук
| Л. М. Лобойко | В. Ю. Уркевич
| | О. Г. Яновська