ПОСТАНОВА
Іменем України

18 лютого 2019 року 
Київ
справа №812/902/14
адміністративне провадження №К/9901/8756/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Ханової Р.Ф., Васильєва І.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву Генеральної прокуратури України про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 21 січня 2016 року у справі №812/902/14 за позовом публічного акціонерного товариства «Стахановський вагонобудівний завод» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області 
про стягнення залишку невідшкодованого податку на додану вартість,

ВСТАНОВИВ:

Генеральна прокуратура України звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 21.01.2016 в зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду Україні від 01.12.2016 відкрито провадження у справі.

24.01.2018 справа надійшла до Касаційного адміністративного суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи якими обґрунтовано заяву  Генеральної прокуратури України, перевіривши правильність застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів Касаційного адміністративного суду вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 січня 2016 року закрито касаційне провадження у справі №812/902/14.

Ухвалу суду мотивовано тим, що Луганським окружним адміністративним судом повідомлено про втрату адміністративної справи №812/902/14 внаслідок захоплення приміщення суду за адресою: м. Луганськ, вул. Поштова, 1, а також зазначено про вжиття необхідних заходів для відновлення втраченого провадження у цій справі.

17 червня 2015 року Луганським окружним адміністративним судом на адресу Вищого адміністративного суду України надіслано частково відновлене втрачене провадження в адміністративній справі №812/902/14.

За результатами вивчення частково відновленого втраченого провадження у справі №812/902/14 Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про неможливість розгляду касаційної скарги з огляду на недостатність зібраних матеріалів та закрив касаційне провадження на підставі приписів частини 3 статті 279 КАС України.

На підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права заявником надано копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 14.09.2016 у справі №К/9991/14003/11, від 14.09.2016 у справах  К/9991/11700/11, К/9991/61142/11 та К/800/55336/13

Додані до заяви Генеральної прокуратури України судові рішення свідчать  про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, а саме - статті 279 КАС України, наслідком чого є прийняття судового рішення яке перешкоджає подальшому провадженню у справі.
      
Питання, пов'язані з відновленням втраченого судового провадження в адміністративній справі внормовувались положеннями Розділу VІІ КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2017).

Статтею 273 КАС України передбачено можливість відновлення повністю або частково втраченого судового провадження в адміністративній справі, закінченій ухваленням судового рішення.

Відповідно до статті 275 цього Кодексу заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який ухвалив рішення по суті справи.

Згідно з частиною третьою статті 279 КАС у разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд ухвалою закриває розгляд заяви про відновлення провадження і роз'яснює особам, які беруть участь у справі, право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Водночас, порядок здійснення касаційного провадження врегульовано Главою 2 Розділу ІV КАС України.

Так, відповідно до частини четвертої статті 218 КАС України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення касаційного провадження. Про прийняття відмови від касаційної скарги та закриття касаційного провадження суд постановляє ухвалу.

Інших підстав для прийняття судом касаційної інстанції ухвали про закриття касаційного провадження КАС України не передбачав, відтак, з огляду на положення статті 223 КАС України, суд за наслідками розгляду касаційної скарги мав прийняти одне з перелічених у цій статті судових рішень по суті касаційної скарги.

За таких обставин колегія суддів Касаційного адміністративного суду дійшла висновку про те, що рішення щодо можливості відновлення втраченого провадження повністю або в частині приймається в порядку окремого особливого судового провадження, встановленого розділом VII КАС України. Прийняття цього рішення за підсудністю відноситься до повноважень суду, який ухвалив рішення по суті спору або постановив ухвалу про закриття провадження у справі. Відповідно до частини третьої статті 279 КАС саме цей суд вправі закрити розгляд заяви про відновлення провадження у разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження та роз'яснити особам, які беруть участь у справі, право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

На стадії касаційного перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій, приводом для якого є касаційна скарга, а підставами - порушення судом норм матеріального чи процесуального права, суд касаційної інстанції не має повноважень на закриття касаційного провадження на підставі статті 279 КАС України з посиланням на недостатність зібраних матеріалів.

Статтею 243 КАС України обумовлено, що за наявності підстав, передбачених пунктом  2 частини першої статті 237 цього Кодексу, суд має право у разі порушення судом норми процесуального права, що перешкоджає подальшому провадженню у справі скасувати судове рішення повністю або частково і передати справу на розгляд до відповідного суду першої, апеляційної чи касаційної інстанції.

Оскільки при прийнятті Вищим адміністративним судом України ухвали від 21 січня 2016 року у справі №812/902/14 про закриття касаційного провадження неправильно застосовано норми процесуального права що призвело до прийняття судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі, ухвала суду підлягає скасуванню.

Керуючись пунктом 1 частини 1 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017), -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Генеральної прокуратури України про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 21 січня 2016 року у справі №812/902/14 - задовольнити.

Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 21 січня 2016 року - скасувати.

Справу передати до суду касаційної інстанції для подальшого провадження за касаційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 березня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                                  І.А. Гончарова

                                                                                                                               Р.Ф. Ханова
                                                            
                                                                                                               І.А. Васильєва