Постанова
Іменем України
 
26 грудня 2018 року
м. Київ
справа № 757/34324/16-ц
провадження № 61-21898св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І., 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_4, 
відповідач - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», 
особа, яка подавала апеляційну скаргу,- ОСОБА_5,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргуОСОБА_4на рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2017у складі колегії суддів: Немировської О. В.,       Чобіток А. О., Соколової В. В., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва») про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.
 
Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що відповідач розглянувши її заяву незаконно відмовив їй у її задоволенні у зв'язку з відсутністю вищевказаної квартири у внутрішньому документі «поверховому плані на будинок». 
 
Посилаючись на викладене, позивач, просила визнати протиправними дії посадових осіб відповідача щодо відмови в задоволенні її заяви від 07 липня     2016 року; зобов'язати відповідача внести відомості про квартиру АДРЕСА_1 до всіх внутрішніх документів та інвентаризаційних баз ЖЕД «Печерська брама» та комунального підприємства, зобов'язати відповідача внести відомості про вказану квартиру до програми «Альфа Інформ» паспортного столу ЖЕД «Печерська брама», зобов'язати внести відомості про вказану квартиру до внутрішнього документа «Поверховий план на будинок», який використовується ЖЕД «Печерська брама», зобов'язати відповідача укласти договір про надання послуг із утримання будинку та прибудинкової території між ним та ОСОБА_6, зобов'язати відповідача видати їй завірену копію картки реєстрації особи та осіб, які зареєстровані у цій квартирі.
 
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року залишено без розгляду вимоги щодо зобов'язання відповідача внести відомості про квартиру АДРЕСА_1 до внутрішнього документу «Поверхового плану на будинок».
 
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Зобов'язано КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» внести відомості про квартиру АДРЕСА_1: до всіх внутрішніх документів та інвентаризаційних баз ЖЕД «Печерська Брама» та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва»; до програми «Альфа Інформ» паспортного столу ЖЕД «Печерська Брама». Зобов'язано КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» укласти договір про надання послуг із утримання будинку і споруд та прибудинкової території між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та ОСОБА_6 Зобов'язано КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» видати ОСОБА_4 завірену копію Картки реєстрації особи (додаток 1 до порядку) на осіб, які зареєстровані у квартирі з Печерського РВ ГУДМС України в м. Києві, що надійшла з ДМС. Вирішено питання судових витрат.
 
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач, який є балансоутримувачем вказаного будинку. порушив право позивача на одержання житлово-комунальних послуг, оскільки відмовив в укладенні договору про надання послуг із утримання будинку і прибудинкової території.
 
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5, яка не брала участі у розгляді справи, подала апеляційну скаргу, оскільки оскаржуваним судовим рішенням суду першої інстанції вирішено питання про її права та обов'язки.
 
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2017року апеляційну скаргуОСОБА_5 задоволено,рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 
 
Апеляційний суд скасовуючи рішення місцевого суду виходив із того, що власницею квартири АДРЕСА_1 матір позивача - ОСОБА_6 та саме з нею позивач просила зобов'язати відповідача укласти договір про надання послуг із утримання будинку та прибудинкової території. Разом з тим позивач не надала доказів про те, що вона була уповноважена діяти від імені та в інтересах ОСОБА_6
 
У червні 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2017року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Крім того, з апеляційної скарги ОСОБА_5 вбачається, що вона по суті оскаржує не її право передбачене Законом України «Про житлово-комунальні послуги» України, а право власності на квартиру. Предметом її позову було не визнання права власності. Бездіяльність відповідача пов'язана з відмовою вчинити дії на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги». 
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2017 року відкрито провадження у справі та надано строк для подання заперечення на касаційну скаргу.
 
У серпні 2017 року від представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 на адресу суду надійшли заперечення на касаційну скаргу, згідно з яким позивач, звертаючись до суду із цим позовом, надала суду першої інстанції документи невідомого походження. Суд першої інстанції не врахував відсутність такого об'єкту нерухомості як квартира АДРЕСА_1, про яку надавав інформацію відповідач, протиправно позбавивши ОСОБА_5 права захищати свої права. 
 
15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про             внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного             процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ указану справупередано до Верховного Суду. 
 
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п'яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. 
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення суду апеляційної інстанції відповідає ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.
 
Судом установлено, що 06 листопада 2015 року ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу придбала квартиру АДРЕСА_1. 
 
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_4 вказувала на те, що відповідач порушує її права та права власниці вказаної квартири, оскільки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», як балансоутримувач будинку, відмовляється внести інформацію про цю квартиру у певні документи.
 
Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
За правилом частин першої та третьої статті 38 ЦПК України 2004 року сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника. Юридичних осіб представляють їхні органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законом, статутом чи положенням, або їх представники.
 
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_4, яка не є власником квартири АДРЕСА_1, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_4 звернулася до суду в інтересах ОСОБА_6, яка не уповноважувала позивача на звернення до суду із цим позовом з метою захисту її прав та інтересів, що є порушенням норм матеріального та процесуального права. 
 
Твердження заявника про те, що вона також проживає у цій квартирі, є безпідставними, оскільки вимоги ОСОБА_4 нерозривно пов'язані із правом власності ОСОБА_6 на вказану квартиру, яка у свою чергу, не уповноважувала відповідною довіреністю ОСОБА_4 на пред'явлення цього позову до суду.
 
При цьому, як правильно враховано судом апеляційної інстанції, що відмова КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району            м. Києва» щодо виконання вимог ОСОБА_4 пов'язана з відсутністю в будинку квартири № АДРЕСА_1 та відомості з КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації», де зазначено, що відповідно до інвентаризаційної справи остання технічна інвентаризація проводилась 24 грудня 2015 року щодо квартири АДРЕСА_2, інший номер цій квартирі не присвоювався.  
 
Розглядаючи зазначений позов, суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
 
Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.
 
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
 
Рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2017року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: | О. В. Ступак
| С. О. Погрібний     Г. І. Усик