П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
06 лютого 2019 року 
м. Київ 
 
Справа № 705/748/17
Провадження № 11-1195апп18
 
ВеликаПалата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Князєва В. С.,
суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.
 
розглянула в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_3 до Уманського міськрайонного суду Черкаської області про наявність компетенції та зобов'язання вчинити дії
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 вересня 2017 року (судя Коваль А. Б.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року (судді Глущенко Я. Б., Кузьмишина О. М., Пилипенко О. Є.),
 
У С Т А Н О В И Л А :
 
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1.   У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської областіз позовом, у якому просив:
-       визнати наявність компетенції в Уманського міськрайонного суду Черкаської області для складання адміністративного протоколу;
-       зобов'язати Уманський міськрайонний суд Черкаської області скласти протокол за невиконання судового рішення від 03 лютого 2015 року слідчим ОСОБА_4. у кримінальному провадженні № 12013250250001394;
-       стягнути з Уманського міськрайонного суду Черкаської області судовий збір.
2.   Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_3 зазначив про невиконання слідчим в кримінальному провадженні вимог ухвали слідчого судді, тому вважає, що його права підлягають захисту шляхом зобов'язання місцевого суду скласти адміністративний протокол згідно з пунктом 7 частини другої статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) за ознаками правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185-6 КУпАП, попередньо визнавши за судом компетенцію щодо складення такого протоколу.
 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3.   Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ухвалою від 22 вересня 2017 року, яку Київський апеляційний адміністративний суд залишив без змін ухвалою від 29 листопада 2017 року, відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі.
4.   Суди зазначили, що спір в цій справі не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки спірні правовідносини не стосуються здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій. Дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя є процесуальними, а не управлінськими, і оскаржуються у порядку, визначеному процесуальними законами. До того ж, позов, що стосується компетенції у сфері управління може бути подано виключно суб'єктом владних повноважень до іншого суб'єкта владних повноважень, водночас нормами процесуального закону не передбачено права звернення фізичної особи до адміністративного суду з позовом про встановлення компетенції суду для складання адміністративного протоколу.
5.   Суд апеляційної інстанції роз'яснив позивачеві, що його позов підлягає розгляду судом в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК).
 
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
6.   У касаційній скарзі позивач просить: скасувати судові рішення першої і апеляційної інстанцій, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції; скласти окрему ухвалу щодо невиконання слідчим ОСОБА_4. судового рішення від 03 лютого 2015 року і направити Уманському відділу поліції; визнати обов'язковим виконання Уманським міськрайонним судом Черкаської області вимог КУпАП щодо складення адміністративного протоколу за невиконання рішення від 03 лютого 2015 року.
7.   Скаржник не погоджується з висновком про те, що цю справу належить розглядати в порядку кримінального судочинства, оскільки положеннями статті 303 КПК не передбачено можливості оскарження дій слідчого за невиконання ухвали суду під час досудового розслідування. Водночас відповідно до КУпАП суд може складати адміністративний протокол.
 
Позиція інших учасників справи
8.   Відзиву на касаційну скаргу не надходило.
 
Рух касаційної скарги
9.   Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 04 жовтня 2018 року передав зазначену справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 346 КАС, а саме у зв'язку з тим, що учасник справи оскаржує судові рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.
10.        ВеликаПалата Верховного Суду ухвалою від 17 жовтня 2018 року прийняла та призначила цю справу до розгляду в порядку письмового провадження без виклику її учасників.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування
11.        Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
12.        Згідно із частиною другою статті 2 КАС (тут і далі - у редакції, чинній на час звернення позивача до суду та ухвалення судами оскаржуваних рішень) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
13.        За визначенням пункту 7 частини першої статті 3 КАС суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
14.        Відповідно до частини другої статті 4 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
15.        Згідно з пунктами 1 й 3 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.
16.        Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
 
Оцінка висновків судів попередніх інстанцій та аргументів учасників справи
17.        Аналізуючи зміст наведених вище правових норм у контексті вирішення питання юрисдикційної належності тих вимог, які ставить перед судом позивач, Велика Палата Верховного Суду зазначає таке.
18.        У своєму позові ОСОБА_3 просив суд визнати наявність компетенції в Уманського міськрайонного суду Черкаської області для складання адміністративного протоколу і зобов'язати цей суд скласти адміністративний протокол.
19.        За правилами пункту 3 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.
20.        Відповідно до пункту шостого частини четвертої статті 105 КАС адміністративний позов може містити вимоги про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.
21.        За змістом наведених правових норм, під компетенційними спорами розуміються спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень. Особливістю таких спорів є те, що сторонами у них - як позивачем, так і відповідачем - є суб'єкти владних повноважень. Тобто, позивачем у компетенційних спорах є суб'єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб'єкт владних повноважень - відповідач своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію, або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.
22.        У справі, яка переглядається, позивач ОСОБА_3 не є суб'єктом владних повноважень, а отже не наділений адміністративною процесуальною дієздатністю в частині пред'явлення позову щодо визнання наявності чи відсутність компетенції (повноважень) у відповідача.
23.        Водночас дії суду в процесі реалізації ним функцій щодо здійснення правосуддя є процесуальними, а не управлінськими, відповідно спірні правовідносини в цій справі не стосуються здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій у розумінні КАС.
24.        Беручи до уваги наведене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про те, що вимоги позивача про визнання за судом компетенції щодо складення адміністративного протоколу та зобов'язання суду скласти такий протокол не можуть бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства.
25.        Разом із цим Велика Палата Верховного Суду вважає, що такі вимоги не можуть розглядатися й у порядку кримінального судочинства, оскільки норми КПК не передбачають права особи на звернення з такою заявою.
26.        Отже, у цій справі поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» щодо вказаних ОСОБА_3 вимог слід тлумачити як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. А тому зазначені вище вимоги не можуть бути вирішені в жодній юрисдикції.
27.        Висновки апеляційного суду, про те, що вимоги позивача можуть бути розглянуті в порядку, передбаченому КПК, є помилковими.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
28.        ВеликаПалата Верховного Суду вважає, що суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, загалом дійшов правильного висновку про те, що спір у цій справі не можна розглядати у порядку адміністративного судочинства. Однак висновок суду апеляційної інстанції про те, що заявлені позивачем вимоги можуть бути предметом розгляду судом в порядку, визначеному кримінальним процесуальним законодавством, є помилковим.
29.        Відповідно до пункту 3 частини першої статті 349 КАС суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
30.        За правилами частин першої і четвертої статті 351 КАС підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
31.        Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
32.        У справі, що переглядається, суди ухвалили правильні по суті рішення, однак суд апеляційної інстанції помилково застосував норми процесуального права, тому касаційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду апеляційної інстанції - зміні в мотивувальній частині.
33.        Не можуть бути предметом касаційного перегляду в цій справі наведені у касаційній скарзі вимоги позивача про: складення окремої ухвали щодо невиконання слідчим ОСОБА_4. судового рішення від 03 лютого 2015 року з направленням її до Уманського відділу поліції, а також про визнання обов'язковим виконання Уманським міськрайонним судом Черкаської області вимог КУпАП щодо складення адміністративного протоколу за невиконання рішення від 03 лютого 2015 року, оскільки за правилами частини четвертої статті 341 КАС у суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції; зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
 
Висновки щодо розподілу судових витрат
34.        Відповідно до частини шостої статті 139 КАС якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
35.        ОскількиВелика Палата Верховного Суду змінює судове рішення апеляційної інстанції, але виключно у частині мотивів їх прийняття, то новий розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 345, 349, 351, 356, 359 КАС Велика Палата Верховного Суду
 
П О С Т А Н О В И Л А :
 
1. Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
2. Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року змінити, виключивши з мотивувальної частини цієї ухвали висновки суду про те, що спір в цій справі має розглядатися за правилами, встановленими Кримінальним процесуальним кодексом України.
3. В іншій частині ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач | | В. С. Князєв
Судді: | | |
| Н. О. Антонюк | | Н. П. Лященко
| С. В. Бакуліна | | О. Б. Прокопенко
| В. В. Британчук | | Л. І. Рогач
| Д. А. Гудима | | І. В. Саприкіна
| В. І. Данішевська | | О. М. Ситнік
| О. С. Золотніков | | В. Ю. Уркевич
| О. Р. Кібенко | | О. Г. Яновська
| Л. М. Лобойко | |