П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
30 січня 2019 року 
м. Київ 
 
Справа № 9901/753/18
Провадження № 11-1208заі18                                
 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Прокопенка О. Б.,
суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2018 року (судді Гончарова І. А., Бившева Л. І., Олендер І. Я., Шипуліна Т. М., Ханова Р. Ф.) у справі за позовом ОСОБА_3 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИЛА:
У серпні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльність ВККС щодо ненадання рекомендацій для переведення судді Апеляційного суду Чернігівської області ОСОБА_3. до Чернігівського апеляційного суду та зобов'язати ВККС ухвалити рішення рекомендувати для переведення судді Апеляційного суду Чернігівської області ОСОБА_3. до Чернігівського апеляційного суду.
На обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначив, що в разі ліквідації апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах працюючі судді апеляційних загальних судів, у тому числі він як суддя Апеляційного суду Чернігівської області, мають бути переведені на посади суддів новоутворених апеляційних судів як судді того самого рівня без конкурсу й навіть без їх згоди на це. При цьому, на думку ОСОБА_3, ні Закон України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII), ні Конституція України не містять норми, яка передбачає, що у разі ліквідації судів переведенню на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня без конкурсу підлягають лише ті судді, які підтвердили здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді за результатами кваліфікаційного оцінювання.
За таких обставин позивач вважає, що прийняття Комісією рішення рекомендувати для переведення на посаду судді до суду того самого рівня лише суддів апеляційних судів, які підтвердили здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді за результатами кваліфікаційного оцінювання, є порушенням прав і законних інтересів ОСОБА_3
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішенням від 17 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовив.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. На його думку, суд першої інстанції прийняв оскаржуване рішення з порушенням норм матеріального права, неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи.
На обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог ОСОБА_3 зазначив, що  прийняття Комісією рішення рекомендувати для переведення на посаду судді до суду того самого рівня лише суддів апеляційних судів, які підтвердили здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді за результатами кваліфікаційного оцінювання на підставі Указу Президента України від 29 грудня 2017 року, є порушенням вимог Конституції України та Закону № 1402-VIII, а також порушенням прав і законних інтересів ОСОБА_3 
Натомість представник ВККС у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти вимог апеляційної скарги та доводить, що скарга позивача не містить обґрунтувань щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права і незаконності рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2018 року. Вважає, що підстав для скасування оскаржуваного судового рішення немає.
Дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та аргументи відзиву на неї представника ВККС, Велика Палата Верховного Суду переглянула оскаржуване судове рішення і не виявила порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати.
У ході розгляду справи суд установив таке.
Згідно з Постановою Верховної Ради України від 4 червня 2009 року № 1455-VI «Про обрання суддів» ОСОБА_3 обрано суддею Апеляційного суду Чернігівської області безстроково.
Комісія рішенням від 20 жовтня 2017 року № 106/зп-17, відповідно до пункту 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, призначила кваліфікаційне оцінювання 999 суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді. Серед них - суддя Апеляційного суду Чернігівської області ОСОБА_3
За результатами кваліфікаційного оцінювання позивача ВККС прийняла рішення від 26 квітня 2018 року № 562/ко-18, яким визначено, що суддя Апеляційного суду Чернігівської області ОСОБА_3 не склав іспиту для суддів місцевих та апеляційних судів, у зв'язку з чим ВККС визнала його таким, що не відповідає займаній посаді, та рекомендувала Вищій раді правосуддя розглянути питання про звільнення з посади судді Апеляційного суду Чернігівської області ОСОБА_3.
3 серпня 2018 року відбулося засідання ВККС, на якому ухвалено рішення рекомендувати для переведення 582 суддів загальних апеляційних судів, які підтвердили здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді за результатами кваліфікаційного оцінювання, на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня без конкурсу.
У доданому до вказаного рішення списку інформації про надання рекомендацій для переведення судді Апеляційного суду Чернігівської області ОСОБА_3. до Чернігівського апеляційного суду немає.
Вважаючи таку бездіяльність ВККС щодо ненадання рекомендацій для переведення судді Апеляційного суду Чернігівської області ОСОБА_3. до Чернігівського апеляційного суду протиправною, позивач звернувся до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 за результатами кваліфікаційного оцінювання згідно з рішенням ВККС від 26 квітня 2018 року № 526/ко-18 визнано таким, що не відповідає займаній посаді, у зв'язку з чим рекомендовано Вищій раді правосуддя розглянути питання про звільнення його з посади судді Апеляційного суду Чернігівської області. Процедура ліквідації апеляційних судів, зокрема Апеляційного суду Чернігівської області, в силу положень абзацу третього пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 
№ 1402-VII та частини шостої статті 147 цього Закону ще не завершена. Станом на час розгляду справи судом Апеляційний суд Чернігівської області здійснює діяльність у сфері юстиції та правосуддя та не перебуває в процесі припинення. Відповідно ОСОБА_3 продовжує обіймати посаду судді в суді, до якого його було обрано. Таким чином, звернення ОСОБА_3 до суду із заявленими позовними вимогами є передчасним, оскільки з огляду на встановлені у справі обставини відповідачем не було допущено бездіяльності щодо ненадання рекомендацій для переведення судді Апеляційного суду Чернігівської області ОСОБА_3. до Чернігівського апеляційного суду.
Надаючи оцінку викладеним у скарзі та відзиві на неї доводам учасників справи, Велика Палата Верховного Суду керується таким.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» було утворено 26 апеляційних судів, зокрема Чернігівський апеляційний суд.
Абзацом третім пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 
№ 1402-VIII визначено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини шостої статті 147 Закону № 1402-VIIIпочатком роботи новоутвореного суду є день опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови відповідного суду про початок роботи новоутвореного суду.
Згідно з підпунктом 5 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України у випадках реорганізації чи ліквідації окремих судів, утворених до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», судді таких судів мають право подати заяву про відставку або заяву про участь у конкурсі на іншу посаду судді в порядку, визначеному законом. Особливості переведення судді на посаду в іншому суді можуть бути визначені законом.
Так, статтею 82 Закону № 1402-VIII передбачено, що суддя може бути переведений, в тому числі тимчасово шляхом відрядження, на посаду судді до іншого суду Вищою радою правосуддя в порядку, передбаченому законом. Переведення судді на посаду судді до іншого суду здійснюється на підставі та в межах рекомендації ВККС, внесеної за результатами конкурсу на заміщення вакантної посади судді, проведеного в порядку, визначеному статтею 79 цього Закону. Переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня може здійснюватися без конкурсу тільки у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді.
Відповідно до вимог статті 69 Закону № 1402-VIII обіймати посаду судді може особа, яка відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді, встановленим цією статтею. Такими вимогами є, зокрема, компетентність і доброчесність особи.
Як убачається зі змісту частин першої та другої статті 83 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання проводиться ВККС з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями, а саме: компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); професійна етика та доброчесність.
Підпунктом 4 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України визначено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п'ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади. Порядок та вичерпні підстави оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання встановлюються законом.
Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, за результатами кваліфікаційного оцінювання ВККС прийняла рішення від 26 квітня 2018 року № 526/ко-18, яким суддю Апеляційного суду Чернігівської області ОСОБА_3. визнано таким, що не відповідає займаній посаді, та рекомендовано Вищій раді правосуддя розглянути питання про звільнення його з посади судді Апеляційного суду Чернігівської області.
Станом на 3 серпня 2018 року Вищою радою правосуддя питання про звільнення позивача вирішено не було, а відтак у ВККС не було підстав для ухвалення рішення рекомендувати ОСОБА_3 для переведення на посаду судді до іншого суду. До того ж, строки для прийняття рішення ВККС про надання рекомендації для переведення суддів апеляційних судів до апеляційних судів в апеляційних округах законодавством не встановлено.
Крім того, варто зазначити, що зазначене рішення Комісії ОСОБА_3 оскаржував до суду, однак рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 липня 2018 року, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 9901/580/18, в задоволенні позовних вимог про скасування рішення Комісії від 26 квітня 2018 року відмовлено.
Судом установлено, що процедура ліквідації апеляційних судів, зокрема Апеляційного суду Чернігівської області, в силу положень абзацу третього пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIIІ та частини шостої статті 147 вказаного Закону ще не завершена. 
Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на час розгляду справи Апеляційний суд Чернігівської області здійснює діяльність у сфері юстиції та правосуддя та не перебуває в процесі припинення. Відповідно, ОСОБА_3 продовжує обіймати посаду судді в суді, до якого його було обрано.
За таких обставин Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду про те, що звернення ОСОБА_3 до суду із заявленими позовними вимогами є передчасним, оскільки з огляду на встановлені у справі обставини, а також вищенаведені норми законодавства відповідачем не було допущено бездіяльності щодо ненадання рекомендацій для переведення судді Апеляційного суду Чернігівської області ОСОБА_3. до Чернігівського апеляційного суду.
Як убачається з матеріалів справи та зі змісту оскаржуваного судового рішення, суд повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив докази у справі та, належним чином умотивувавши своє рішення, дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_3 
ВеликаПалата Верховного Суду не встановила й порушень процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.
Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, судове рішення ухвалив з додержанням норм матеріального та процесуального права, правових висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду скаржник не спростував.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315, частини першої статті 316 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
ОскількиВелика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що суд прийняв правильне й  законне рішення, апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, а рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2018 року - без змін.
Керуючись статтями 243, 266, 308, 315, 316, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач | | О. Б. Прокопенко |
Судді:                                          Н. О. Антонюк | Л. М. Лобойко |
С. В. Бакуліна                                                      В. В. Британчук | Н. П. Лященко                                          Л. І. Рогач |
Д. А. Гудима | І. В. Саприкіна |
В. І. Данішевська | О. М. Ситнік |
О. С. Золотніков | В. Ю. Уркевич |
О. Р. Кібенко                                                     В. С. Князєв | О. Г. Яновська |