ПОСТАНОВА
Іменем України

20 грудня 2018 року 
м. Київ
справа № 815/3480/15
адміністративне провадження № К/9901/14753/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючий - Стародуб О.П., 
судді - Анцупова Т.О., Кравчук В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2016р. (судді - Градовський Ю.М., Кравченко К.В., Лук'янчук О.В.) у справі за її позовом до Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІКТОР Д» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в :
У червні 2015р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:
визнати протиправними дії відповідача щодо проведення реєстраційної дії та внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців про вчинення реєстраційної дії №1543105000600098 від 26.05.2014р. про внесення змін щодо складу учасників ТОВ «ВІКТОР Д» з ОСОБА_2 на ОСОБА_3;
зобов'язати відповідача виключити з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців запис про вчинення реєстраційної дії №1543105000600098 від 26.05.2014р. про внесення змін щодо складу учасників ТОВ «ВІКТОР Д» з ОСОБА_2 на ОСОБА_3; 
зобов'язати відповідача провести реєстраційні дії щодо державної реєстрації змін до установчих документів ТОВ «ВІКТОР Д» у зв'язку із набуттям нею на підставі Договору      дарування від 02.06.2014р. укладеного між нею та ОСОБА_2, посвідченого приватним         нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Мазаратій А.В., зареєстрованого в реєстрі за №1095, рішення власника (учасника) (протоколу загальних зборів) №02/06 ТОВ «ВІКТОР Д» від 02.06.2014р. та Статуту ТОВ «ВІКТОР Д» у новій редакції від 02.06.2014р.
В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 02.06.2014р. вона є власником частки у статному капіталі ТОВ «ВІКТОР Д» у розмірі 100% на підставі договору дарування, 03.06.2014р. звернулась до Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області із документами для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, проте відповідачем документи залишено без розгляду. 
Позивач посилається на те, що у травні 2014 року Реєстраційною службою Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області незаконно проведено ряд реєстраційних дій та зареєстровано зміни до установчих документів щодо зміни учасника товариства на підстав договору купівлі-продажу про відступлення частки у статутному капіталі між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, протоколу загальних зборів від 23.05.2014р., нової редакції Статуту товариства і реєстраційної картки про зміну директора.
Позов мотивує тим, що підпис ОСОБА_2 на документах підроблений, остання не відчужувала частку у статному капіталі ОСОБА_3, який, в свою чергу, не набув права власності на цю частку і не мав законного права в подальшому на її відчуження на користь третіх осіб.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.11.2015р. відмовлено в   задоволенні клопотання представника третіх осіб про застосування строків позовної давності та залишення позову без розгляду на підставі статей 99, 100 КАС України (в   редакції до 15.12.2017р.), поновлено позивачу строк звернення до суду.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03.11.2015р. позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано реєстраційні дії №1543105000600098 від 26.05.2014р., вчинені в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців державним реєстратором Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області.
Зобов'язано Реєстраційну службу Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про скасування реєстраційної дії №1543105000600098 від 26.05.2014р.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2016р. постанову суду першої інстанції скасовано, в задоволенні позову відмовлено.
З таким рішенням суду апеляційної інстанції не погодилась позивач, звернулась з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.
В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на те, що суди касаційних інстанцій в аналогічних правовідносинах прийшли до висновку про те, що у разі виявлення підробленим підпису на договорі однією із сторін, що його підписали, такий договір вважається неукладеним, а також прийшли до висновку про достатність для підтвердження виявлення такого підроблення тільки висновку відповідної судово-почеркознавчої експертизи.
Крім того посилається на те, що суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови про відмову в задоволення позову не застосував відповідних норм матеріального права - статей 11, 202, 207, 638 ЦК України та частини 8 статті 181 ГК України, а відтак ухвалив незаконне рішення, оскільки за неукладеним договором не можна набути жодних прав та обов'язків.
Відзиви на касаційну скаргу до суду не надходили.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, в ході розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням засновників, оформленого протоколом загальних зборів №1 від 06.07.2011р., ОСОБА_5 є власником і засновником ТОВ «ВІКТОР Д». На зборах було затверджено Статут товариства і статутний капітал у розмірі 10000 грн, 100% частки якого належить ОСОБА_5
07.07.2011р. представник ОСОБА_5 за довіреністю ОСОБА_6 звернувся до державного реєстратора із заповненою реєстраційною карткою для проведення державної реєстрації новоутвореної юридичної особи, надавши при цьому рішення загальних зборів, Статут товариства та документ, що засвідчує повноваження уповноваженої особи.
Статутом ТОВ «ВІКТОР Д», зареєстрованого 07.07.2011р., визначено, що власником товариства є ОСОБА_5  з часткою у статному капіталі 100%.
Згідно рішення загальних зборів №1 від 06.07.2011р. та реєстраційної картки від 07.07.2011р. керівником ТОВ «ВІКТОР Д» є ОСОБА_7
04.07.2013р. на загальних зборах учасників ТОВ «ВІКТОР Д» прийнято ряд рішень, які оформлені протоколом загальних зборів №1/07. Прийнято ОСОБА_2 до складу учасників товариства; задоволено заяву ОСОБА_5 про переуступку належної йому частки у розмірі 100% у статутному капіталі товариства ОСОБА_2 шляхом укладення договору дарування; надано згоду ОСОБА_5 на підставі власної заяви про вихід зі складу учасників товариства.
В матеріалах справи міститься договір дарування від 04.07.2013р., укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, яким підтверджується факт передачі права на частку у статутному капіталі ТОВ «ВІКТОР   Д».
У зв'язку із зміною складу учасників товариства ОСОБА_2 стала власницею 100% частки у статутному капіталі товариства.
Зміни учасників товариства зареєстровані державним реєстратором у відповідності до вимог діючого законодавства, що підтверджується відповідними документами від 05.07.2013р.
В редакції нового Статуту ТОВ «ВІКТОР Д», зареєстрованого 05.07.2013р., визначено, що власником товариства є ОСОБА_2
23.05.2014р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір відступлення 100% частки у   статутному капіталі ТОВ «ВІКТОР Д» шляхом її купівлі-продажу.
Згідно пункту 1.3.3 цього Договору належність частки у розмірі 100% у статутному капіталі товариства, що відчужується, підтверджується Статутом товариства та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії НОМЕР_1, виданою Овідіопольською районною державною адміністрацією Одеської області 07.07.2011р. про повний внесок ОСОБА_2 частки до статутного капіталу товариства.
У Договорі (пункт 3.4) ОСОБА_2 підтверджує, що частка в статутному капіталі товариства, що відчужується, на момент укладення договору нікому не продана, не подарована, іншим способом не відчужена, під заставою, забороною (арештом) не перебуває, судового спору щодо неї, а також прав на неї у третіх осіб, відповідно до статті 659 Цивільного кодексу України, як у межах, так і за межами України, немає.
Згідно Розділу ІІІ Договору «наслідки відчуження частки» ОСОБА_2 з моменту укладення договору втрачає всі права та обов'язки щодо товариства, що були обумовлені його статусом учасника цього товариства. При цьому після державної реєстрації зазначених змін до установчих документів до ОСОБА_3 переходять всі права та обов'язки, що належали ОСОБА_2 на момент укладення цього договору.
23.05.2014р. відбулись чергові загальні збори учасників ТОВ «ВІКТОР Д», на яких прийнято рішення, оформлені протоколом №1/2014, про прийняття ОСОБА_3 до складу учасників товариства; надання згоди на відступлення учасником товариства ОСОБА_2 належної їй частки у розмірі 100% у статутному капіталі ТОВ «ВІКТОР Д» ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу; надання згоди ОСОБА_2 на вихід зі складу учасників товариства; затвердження нової редакції Статуту товариства. (том   І   а.с.157)
У зв'язку зі змінами у складі учасників товариства затверджено та підписано зміни до Статуту товариства шляхом викладення його у новій редакції, а також уповноважено директора товариства здійснити всі необхідні заходи щодо державної реєстрації змін та/або надати повноваження третім особам на проведення реєстраційних дій, пов'язаних з реєстрацією статуту у новій редакції.
Загальними зборами звільнено ОСОБА_7 з посади директора товариства за власним бажанням з 23.05.2014р., та призначено з 24.05.2014р. на цю посаду ОСОБА_8 
На підставі прийнятих загальними зборами рішень, новопризначений директор товариства ОСОБА_8 26.05.2014р. звернувся до державного реєстратора про проведення державної реєстрації змін до установчих документів, при цьому надав наступні документи: реєстраційну картку на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи; протокол зборів учасників ТОВ «ВІКТОР Д» №1/2014 від 23.05.2014р.; договір купівлі-продажу від 23.05.2014р.; Статут ТОВ «ВІКТОР Д» в редакції від 26.05.2014р.
26.05.2014р. державним реєстратором Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_9 проведено відповідні реєстраційні дії та внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців за №1543105000600098 від 26.05.2014р. про внесення змін щодо складу учасників ТОВ «ВІКТОР Д».
Судами встановлено, що ОСОБА_2, дізнавшись про вчинення вищевказаних дій, 29.05.2014р. звернулась до державного реєстратора Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції із заявою, в      якій повідомила реєстратора про те, що не підписувала договір купівлі-продажу від 23.05.2014р. щодо відступлення своєї частки у розмірі 100% у статному капіталі товариства, протокол загальних зборів №1/2014р. від 23.05.2014р., нову редакцію Статуту від цієї ж дати, реєстраційну картку про внесення змін до установчих документів та інші всі документи щодо зміни директора ТОВ «ВІКТОР Д».
У заяві просила скасувати зроблений державним реєстратором запис про внесення змін до установчих документів щодо зміни учасника TOB «ВІКТОР Д» з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 та запис щодо зміни керівника товариства з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 
Судами також встановлено, що у зв'язку з виявленим фактом вчинення кримінального правопорушення, 11.06.2014р. директором ТОВ «ВІКТОР Д» ОСОБА_7 подано до прокуратури Одеської області відповідну заяву, на підставі якої відкрито кримінальне провадження №1201416000000589 від 11.06.2014р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. 
Встановлено, що під час досудового слідства проведено судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання щодо встановлення належності підписів ОСОБА_2 на документах, поданих державному реєстратору 26.05.2014р. для проведення реєстрації змін до установчих документів ТОВ «ВІКТОР Д».
Згідно Висновку судово-почеркознавчої експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 18.12.2014р. №5615/02 встановлено, що: 1) рукописний запис ОСОБА_2 в наданому на експертизу договорі відступлення частки у статутному капіталі ТОВ «ВІКТОР Д» шляхом її купівлі-продажу від 23.05.2014р. (у реєстраційній справі) виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою; 2) підписи від імені ОСОБА_2 у цьому договорі та у протоколі зборів учасників ТОВ «ВІКТОР Д» №1/2014 від 23.05.2014р. виконані не ОСОБА_2, а іншою особою із наслідуванням підписам ОСОБА_2
02.06.2014 року між ОСОБА_2 та позивачем укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Мазаратій А.В., відповідно до якого ОСОБА_2 безоплатно передала, а позивач прийняла у власність частку у розмірі 100% у статутному капіталі ТОВ «ВІКТОР Д».
Згідно пункту 1.3.3 цього Договору статутний капітал товариства, що відчужується, належить ОСОБА_2 на підставі Статуту підприємства, зареєстрованого державним реєстратором Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області 05.07.2013р., та на підставі довідки про сплату внеску до статутного капіталу ТОВ «ВІКТОР Д» від 30.05.2014р.
Відповідно до пункту 1.3.4 Договору предмет договору, що відчужується, на момент його укладення, нікому іншому не проданий, не подарований, іншим способом не відчужений, під заставою, в т.ч. податковою, забороною (арештом) не перебуває, судового спору щодо нього, а також прав на нього у третіх осіб, відповідно до статті 659 Цивільного кодексу України, як у межах так і за межами України, немає.
02.06.2014р. відбулись загальні збори ТОВ «ВІКТОР Д», оформлені протоколом №02/06, на яких прийнято рішення про вихід із учасників товариства ОСОБА_2 з передачею частки у розмірі 100% у статутному капіталі ТОВ «ВІКТОР Д» позивачу на підставі заяви ОСОБА_2 про переуступку цієї частки та на підставі укладеного відповідного договору дарування; затверджено нову редакцію Статуту товариства.
03.06.2014р. позивач звернулась до державного реєстратора Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_9 із заявою про проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи.
05.06.2014р. державним реєстратором прийнято рішення у вигляді повідомленням №33 про   залишення документів без розгляду у зв'язку поданням документів не в повному обсязі.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з протиправності вчинення відповідачем реєстраційної дії №1543105000600098 від 26.05.2014р. в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців щодо зміни складу учасників ТОВ «Віктор-Д», оскільки до державного реєстратора подані неналежні документи на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи та не уповноваженою особою.
Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову постанову про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що зміни до відомостей про юридичну особу ТОВ «Віктор-Д» державним реєстратором Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_9 здійснено на підставі рішення учасників товариства (протокол №1/2014 зборів учасників ТОВ «Віктор-Д» від 23.05.2014р.), яким ОСОБА_3 прийнято до складу учасників цього товариства і надано згоду на відступлення учасником товариства ОСОБА_2 належної їй частки у статутному капіталі ТОВ «Віктор-Д» на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між нею та ОСОБА_3 про відступлення частки у статутному капіталів товариства від 23.07.2014р. шляхом її купівлі-продажу.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що державний реєстратор діяла в межах своїх повноважень, у спосіб, визначений Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» та будь-яких порушень при проведенні змін не допустила.
Щодо посилань позивача на наявність підстав для відмови у реєстрації 26.05.2014р. змін до установчих документів юридичної особи, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до положень статті 30 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державний реєстратор відмовляє у проведенні державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи за наявності підстав, встановлених частиною 1 статті 27 цього Закону. Водночас звертаючись до суду із даним позовом. Позивачем не наведено жодних підстав, визначених вказаною статтею, за яких у державного реєстратора були б підстави для відмови у проведенні державної реєстрації змін до установчих документів.
Для підтвердження дійсності проведення загальних зборів товариства 23.05.2014р. та реальності укладення договорів про відступлення частки у статутному капіталі товариства в судове засідання апеляційного суду викликалась безпосередньо ОСОБА_2, в судове засідання, призначене на 03.02.2016р. третя особа не прибула. Проте її представник надав до суду нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_2 від 02.02.2016р., в якій вона підтверджує, що особисто 23.05.2014р. підписувала вказані документи щодо переоформлення належної їй частки у статному капіталі товариства на ім'я свого сина ОСОБА_3, а також підтвердила заміну директора ТОВ «Віктор-Д» з ОСОБА_7 на ОСОБА_8
Крім того, апеляційний суд виходив з того, що рішенням Господарського суду Одеської області від 30.11.2015р., яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.01.2016р., відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ТОВ «Віктор-Д» про визнання недійсним договору від 23.05.2014р. про відступлення частки у статутному капіталі товариства шляхом її купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Суд виходив з того, що правомірність проведення державним реєстратором змін до установчих документів товариства ТОВ «Віктор-Д» 26.05.2014р. на підставі поданих документів підтверджується рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.05.2015р., яке залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.11.2015р., яким визнано протиправними дії реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області щодо скасування реєстраційних дій відносно ТОВ «Віктор-Д», проведених 26.05.2014р. за №1543105000600098, та зобов'язано реєстраційну службу Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області скасувати запис про внесення змін до установчих документів від 29.05.2014р. на підставі нотаріально посвідчених заяв та від 05.06.2014р. по виправленню помилок відносно товариства.
Крім того, суд апеляційної інстанції виходив з того, що вказаними діями державний реєстратор не порушила прав позивача, оскільки остання набула права власності на спірну частку у статутному капіталі товариства на підставі договору дарування тільки 02.06.2014р., а тому залишаючи заяву позивача без розгляду, державний реєстратор діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, визначений Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» і порушень прав позивача не допустив.
Щодо позовних вимог про зобов'язання державного реєстратора здійснити державну реєстрацію змін до установчих документів товариства, то апеляційний суд виходив з того, що вказана реєстраційна дія повинна відбуватися при подані належних документів, з якими Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» пов'язує внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців. Проте оскільки позивач таких документів до державного реєстратора не подала, то підстав для задоволення судом вказаних позовних вимог не має.
Вирішуючи справу по суті, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що даний спір носить публічно-правовий характер, а справа, яка розглядається, є справою адміністративної юрисдикції.
З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів не погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до частин 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; в редакції на час звернення позивача до суду із позовом) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Згідно частини 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
За правилами пункту 1 частини другої статті 17 юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (в редакції після 15.12.2017р.), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства. Зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.
Вирішуючи питання застосування норм права у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків (постанова від 28.11.2018р. у справі № 11-682апп18).
До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.
Під час визнання предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулась особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
В ході розгляду даної справи судами встановлено, що позивач оскаржила до адміністративного суду дії суб'єкта владних повноважень (державного реєстратора), пов'язані з реєстрацією в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців змін до відомостей про юридичну особу, що пов'язані зі змінами в установчих документах (зміни складу його учасників та керівника), посилаючись при цьому на недотримання цим суб'єктом положень Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, оскільки на реєстрацію були подані документи особою, яка не мала на це відповідних повноважень.
Позивач вважає себе єдиним учасником ТОВ «ВІКТОР Д», якій належить на праві власності 100% частки у статутному капіталі товариства, договір дарування такої частки, укладений між нею та ОСОБА_2, є   законним, в судовому порядку не скасований, а належним директором цього товариства є призначена на загальних зборах від 06.07.2011р. особа ОСОБА_7
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до частини 3 статті 19 КАС України (в редакції чинній з 15.12.2017р.) адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинство і знаходиться на розгляді відповідного суду.
Встановлені у даній справі обставини дають підстави для висновку про те, що спірні правовідносини виникли не у сфері публічно-правових відносин, і стосуються спірного володіння основної частки у статутному капіталі юридичної особи, права управління нею, права підпису та призначення директора Товариства, а тому звернення до суду із цим позовом покликане необхідністю захисту корпоративних та майнових прав, що виключає можливість розгляду цієї справи в порядку адміністративного судочинства.
У справі, яка розглядається, в разі задоволення позову, рішення у справі призведе до переходу прав від однієї особи до іншої і фактичної зміни власника підприємства та її керівника, що в тому числі вказує на те, що такий спір не є публічно-правовим, а випливає із договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами Господарського процесуального судочинства.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. 
Відповідно до частини 1 статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу. Є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що судовий захист порушених на думку позивача прав слід здійснювати за правилами цивільного (господарського) судочинства, що в свою чергу виключає можливість розгляду даної справи за правилами адміністративного судочинства, в зв'язку з чим за правилами статті 354 Кас України провадження у справі підлягає закриттю.
Керуючись статтями 238, 239, 345, 349, 354, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03.11.2015р. та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2016р. у даній справі скасувати і провадження у справі закрити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:                                                                                
О.П. Стародуб                                                            
Т.О. Анцупова
В.М. Кравчук