Постанова                                                   
Іменем України
18 грудня 2018 року
м. Київ
справа № 263/7310/17
провадження № 51-91 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого                                     ОСОБА_1 ,
суддів                                                 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора                                       ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 21 серпня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017050770001540, за обвинуваченням 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки  АДРЕСА_1 , такої, що судимості не має, 
у скоєнні злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України (далі – КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини.
За вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області                      від 27 червня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за частиною 1 статті 286 КК до покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь КУ «Маріупольська міська лікарня швидкої допомоги» 3404 грн у рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілої.
Стягнуто з ОСОБА_6 процесуальні витрати та вирішено питання щодо речових доказів. 
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватою та засуджено за таких обставин.
24 травня 2017 року о 10:30 ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Ніссан Нот» (д.н.з. НОМЕР_1 ), рухаючись по б-ру Шевченко з боку вул. Куїнджі в сторону просп. Металургів у районі будинків №77 та №79 у Центральному районі м. Маріуполя, всупереч вимогам пункту 12.1 Правил дорожнього руху, через неуважність, не врахувала дорожньої обставновки та діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, не обрала безпечного методу керування транспортним засобом, у результаті чого допустила наїзд  на перешкоду у виді бордюрного каменя, після чого некерований автомобіль в`їхала  у дерево. 
У результаті дорожньо-транспортної події пасажиру вказаного автомобіля ОСОБА_7 було завдано тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я  понад 21 день. 
Допущені водієм ОСОБА_6 порушення Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 21 серпня 2017року  вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 червня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасовано.
Кримінальне провадження №12017050770001540 від 24 травня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 286 КК, закрито.
 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
 
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, при цьому посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню.
 
 Свої вимоги обґрунтовує тим, що апеляційний суд не повинен був закрити кримінальне провадження, оскільки на підставі пункту 2 частини 1 статті 477 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) кримінальне провадження щодо кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК є справою приватного обвинувачення лише тоді, коли воно вчинено чоловіком (дружиною) потерпілого, тобто  суд апеляційної інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до порушення вимог пункту 7 частини 1 статті 284 КПК.
 
У запереченнях на касаційну скаргу прокурора потерпіла ОСОБА_7 зазначила, що вони разом з ОСОБА_6 працюють у Раді ветеранів, мають дружні стосунки, вона її матеріально та морально підтримала в період реабілітації після дорожньо-транспортної події, а тому просила у суді закрити кримінальне провадження. При цьому зауважила, що прокурор, який брав участь під час розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, не заперечував проти заявленого клопотання про закриття кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала касаційну скаргу, обговоривши доводи наведені у касаційній скарзі та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
Мотиви Суду
Згідно зі статтею 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
 
Як убачається з касаційної скарги прокурора, він не оспорює та                                     не заперечує факту вчинення кримінальних правопорушень, доведеності винуватості   ОСОБА_6  та правильності кваліфікації її дій за вказаним обвинуваченням.
 
Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів вважає спроможними з огляду на таке. 
 
Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 477 КПК кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема,частиною 1 статті 286 КК(порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, без обтяжуючих обставин),  якщо вони вчинені чоловіком (дружиною) потерпілого.
 
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, перед початком апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_7 уточнила свої апеляційні вимоги та просила суд скасувати вирок районного суду та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , оскільки вона відмовляється від обвинувачення у формі приватного обвинувачення щодо останньої за частиною 1  статті 286 КК, оскільки вони примирилися і ОСОБА_7 не бажає притягати ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності.
 
Суд апеляційної інстанції у своєму рішенні, пославшись на статтю 417 КПК та встановивши обставини, передбачені статтею 284 КПК, скасував обвинувальний вирок та закрив кримінальне провадження.
 
Однак таке рішення апеляційного суду колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 286 КК, також підпадає під дію пункту 2 частини 1 статті 477 КПК, відповідно до якої передбачено ряд кримінальних правопорушень, визначених особливою частиною КК, які мають форму приватного обвинувачення, однак лише у тому випадку, коли такий злочин вчинено чоловіком (дружиною) потерпілого.
 
Так, суд апеляційної інстанції всупереч нормам кримінального процесуального закону неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме неправомірно відніс кримінальне правопорушення передбачене частиною 1 статті 286 КК, до кримінальних правопорушень, щодо яких кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення, оскільки не було дотримано умови, зазначені у пункту 2                частини 1 статті 477 КПК, а саме коли потерпілий за вказаним обвинуваченням є чоловіком або дружиною.
 
У зв`язку із наведеним ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню. Під час нового розгляду необхідно врахувати вищенаведене, повно й усебічно дотримуючись вимог як кримінального процесуального закону, так і кримінального закону, та відповідно до вимог статті 370 КПК ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення. 
 
З урахуванням викладеного Суд вважає наведені порушення такими, що перешкодили апеляційному суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому доводи касаційної скарги прокурора є обґрунтованими, а його касаційна скарга підлягає задоволенню. 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 21 серпня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.
 
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                 ОСОБА_3