Постанова
Іменем України 
 
22 листопада 2018 року
 
м. Київ
 
справа № 487/4294/15-ц
 
провадження № 61-24114св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), БілоконьО. В., Хопти С. Ф.,
 
учасники справи:
 
заявник - Міністерство інфраструктури України,
представники заявника - ОСОБА_4, ОСОБА_5,
суб'єкт оскарження - відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,
заінтересовані особи: ОСОБА_6, державне підприємство «Адміністрація морських портів України», 
представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства інфраструктури України, до якої приєдналося державне підприємство «Адміністрація морських портів України», на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва, у складі судді Щербини С. В., від 16 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області, у складі колегії суддів: Данилової О. О., 
Бондаренко Т. З., Лівінського І. В., від 10 січня 2017 року,
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2016 року Міністерство інфраструктури України звернулось до суду зі скаргою на постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкери І. А. від 26 вересня 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 52359049 на підставі виконавчого листа, виданого 18 липня 2016 року Заводським районним судом 
м. Миколаєва, про поновлення ОСОБА_6 на роботі у Миколаївській філії державного підприємства «Адміністрація морських портів» (далі - 
ДП «Адміністрація морських портів») на посаді начальника філії 
ДП «Адміністрація морських портів».
 
Скарга обґрунтована тим, що 26 вересня 2016 року старшим державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 52359049 на підставі зазначеного виконавчого листа. На думку скаржника, вказана постанова не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Так, на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2015 року вже було видано виконавчий лист та головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 09 листопада 2015 року було відкрите виконавче провадження. 
На виконання зазначеного рішення суду Міністерство інфраструктури України наказом від 24 листопада 2015 року поновило ОСОБА_6 на роботі з 18 серпня 2015 року та скасувало наказ від 03 лютого 2015 року №10-о про притягнення ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності. ОСОБА_6 на підставі наказу приступив до виконання обов'язків начальника Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів».
16 грудня 2015 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Скаржник зазначав, щовиконавче провадження закінчено у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду, а тому завершене виконавче провадження не може бути розпочато знов, крім випадків, передбачених законодавством України. 
 
Посилаючись на зазначені обставини, заявник просив суд скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26 вересня 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 52359049 на підставі виконавчого листа № 487/4294/15-ц, виданого 
18 липня 2016 року Заводським районним судом м. Миколаєва, про поновлення ОСОБА_6 на роботі у Миколаївській філії 
ДП «Адміністрація морських портів України» на посаді начальника філії 
ДП «Адміністрація морських портів України» з 18 серпня 2015 року.
 
У жовтні 2016 року Міністерство інфраструктури України звернулось до суду із заявою про визнання виконавчого листа, виданого 18 липня 2016 року Заводським районним судом м. Миколаєва, про поновлення ОСОБА_6 на роботі у Миколаївськії філії ДП «Адміністрація морських портів України» на посаді начальника філії з 18 серпня 2015 року, таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що рішення Заводського районного суду 
м. Миколаєва від 19 жовтня 2015 року у справі № 478/424/15-ц вже виконано. Завершене виконавче провадження не може бути розпочато знов, крім випадків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».
 
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 
2016 року справи за заявою Міністерства інфраструктури України про визнання виконавчого листа від 18 липня 2016 року таким, що не підлягає виконанню, та за скаргою Міністерства інфраструктури України про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження 
від 26 вересня 2016 року об'єднано в одне провадження.
 
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 
2016 року Міністерству інфраструктури України відмовлено у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та скарги про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що видача виконавчого листа Заводським районним судом м. Миколаєва 18 липня 2016 року спрямована на дійсне виконання судового рішення та не суперечить вимогам процесуального законодавства України, оскільки його видано на підставі рішення районного суду, яке набрало законної сили, після його перегляду у касаційному порядку.
 
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 10 січня 2017 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
 
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що судом не встановлено підстав, передбачених 
статтею 369 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи), для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Заявником не доведено порушення його прав оскарженою постановою старшого державного виконавця від 26 вересня 2016 року про відкриття виконавчого провадження.  
 
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Міністерства інфраструктури України, до якої приєдналося ДП «Адміністрація морських портів України», у якій заявник просить скасувати оскаржені ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та задовольнити заяву про визнання виконавчого листа від 18 липня 2016 року таким, що не підлягає виконанню, а також задовольнити скаргу про скасування постанови старшого державного виконавця від 26 вересня 2016 року про відкриття виконавчого провадження, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм Закону України «Про виконавче провадження» та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що завершене виконавче провадження не може бути розпочато знов, крім випадків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». На думку заявника, суди попередніх інстанцій дійшли неправильного висновку про те, що судове рішення про поновлення ОСОБА_6 на роботі не виконано, неправильно застосували положення пункту 8 частини першої статті 49, статей 50, 76 Закону України «Про виконавче провадження».
 
У прохальній частині касаційної скарги Міністерство інфраструктури України просить суд касаційної інстанції розглянути справу за його участю.
 
Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до частини першої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
 
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
 
Ураховуючи те, що триває стадія попереднього розгляду справи, під час якої судове засідання не проводиться, повідомлення учасників не передбачено ЦПК України, підстави для задоволення клопотання про розгляд справи за участю Міністерства інфраструктури України відсутні.
 
У відзиві (запереченні) на касаційну скаргу та поясненнях до касаційної скарги представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 просить залишити касаційну скаргу Міністерства інфраструктури України без задоволення, а оскаржені ухвали судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, посилаючись на те, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що на час набуття рішенням суду першої інстанції законної сили права позивача поновлені не були, а тому воно не може вважатися дійсно виконаним лише за формальних ознак виконання.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Під час розгляду справи суди встановили, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ 
від 03 лютого 2015 року № 10-о про притягнення ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності та поновлено його на роботі на посаді начальника Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» з 18 серпня 2015 року. Рішення суду першої інстанції у частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.
 
20 жовтня 2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист у справі № 487/4294/15-ц.
09 листопада 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 49275363.
 
Наказом Міністерства інфраструктури України від 24 листопада 2015 року 
№ 213-о скасовано наказ від 03 лютого 2015 року № 10-о про притягнення ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності та поновлено 
ОСОБА_6 на роботі на посаді начальника Миколаївської філії 
ДП «Адміністрація морських портів України» (т. 5 а. с. 10-11).
 
Постановою державного виконавця від 16 грудня 2015 року виконавче провадження за виконавчим листом № 487/4294/15-ц, виданим Заводським районним судом м. Миколаєва 20 жовтня 2015 року, закінчено 
(т 5 а. с.13-15).
 
Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 25 грудня 2015 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2015 року у частині поновлення ОСОБА_6 на роботі скасовано та ухвалене у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову (т. 3 а. с. 306-310).
 
На підставі рішення суду апеляційної інстанції наказом Міністерства інфраструктури України від 16 січня 2016 року № 2-о скасовано наказ 
від 24 листопада 2015 року № 213-о у частині поновлення ОСОБА_6 на роботі (т. 5 а. с. 117).
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 25 грудня 2015 року скасовано у частині відмови у задоволенні позову про поновлення ОСОБА_6 на роботі та залишено в силі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 
2015 року в цій частині (т. 4 а. с. 89-93).
 
18 липня 2016 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист № 487/4294/15-ц на виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2015 року про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності і звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (т. 5 а. с. 97-98).
 
26 вересня 2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 52359049 (т. 5 а. с. 6-7).
 
Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва від 18 липня 2016 року, таким, що не підлягає виконанню, Міністерство інфраструктури України посилалось на те, що рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2015 року у частині поновлення позивача на роботі вже було виконане відповідачем 24 листопада 2015 року, виконавче провадження закрито у зв'язку з виконанням, а тому видача виконавчого листа 18 липня 2016 року суперечить правилам частини другої статті 368 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи).
 
Судами встановлено, що рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2015 року, яке залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року, станом на час розгляду справи не виконано, наказ Міністерства інфраструктури України від 16 січня 2016 року № 2-о не скасовано, ОСОБА_6 на посаді начальника начальника Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» на цей час фактично не поновлено.
 
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
 
Відповідно до частини п'ятої статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. 
 
Негайне виконання судового рішення полягає у тому, що воно підлягає виконанню не з моменту набрання законної сили, а негайно з дня його проголошення.
 
Суди встановили, що у зв'язку з допущенням до негайного виконання рішення Заводського районного суду від 19 жовтня 2015 року виконавчий лист щодо поновлення ОСОБА_6 на роботі був виданий 20 жовтня 
2015 року, тобто до набрання рішенням законної сили.
 
Відповідно до частини другої статті 368 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи) за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. 
 
За змістом частини четвертої статті 369 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи) суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. 
 
Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження № 52359049) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явленння такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.
 
За таких обставин, суди попередніх інстанцій, встановивши, що виконавчий лист від 18 липня 2016 року щодо поновлення ОСОБА_6 на роботі був виданий на виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2015 року, після його перегляду у касаційному порядку та залишення в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року, отже після набрання рішенням суду першої інстанції законної сили, дійшли правильного висновку про відсутність підстав для скасування постанови старшого державного виконавця від 26 вересня 2016 року про відкриття виконавчого провадження та задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки на момент відкриття виконавчого провадження № 52359049 рішення Заводського районного суду 
м. Миколаєва від 19 жовтня 2015 року набрало законної сили, фактично виконано не було, права позивача не поновлено.
 
З урахуванням наведеного, ухвали судів першої та апеляційної інстанцій є такими, що постановлені з додержанням норм матеріального й процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують. Підстави для скасування оскаржених ухвал судів попередніх інстанцій відсутні.
 
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені ухвали судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 402, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Міністерства інфраструктури України, до якої приєдналося державне підприємство «Адміністрація морських портів України», залишити без задоволення.
 
Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 
2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 10 січня 2017 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                     Є. В. Синельников
 
        О. В. Білоконь
 
         С. Ф. Хопта