ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року 
м. Київ

Справа №  910/2968/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є.В.- головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.

за участю секретаря судового засідання - Шевченко Н.А.,

розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.08.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2018 у справі 

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця" про визнання недійсними умов договору,

за участю представників:
від позивача - Волинський А.В., адвокат,
від відповідача - Каба Д.В., адвокат,
від третьої особи - Алексенко В.Ю., адвокат,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - ПАТ "Укрзалізниця") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (далі - ПАТ "Промінвестбанк") про визнання недійсними: пункту 2.2. кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 20-3763/2-1 від 29.12.2011, пунктів 3.5. та 3.8. кредитного договору в редакції договору про внесення змін та доповнень № 20-3388/2-1 від 28.09.2012 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 20-3763/2-1 від 29.12.2011, пункту 3.9. кредитного договору в редакції договору про внесення змін № 20-3780/2-1 від 29.12.2011 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 20-3763/2-1 від 29.12.2011.

1.2. Позов мотивовано тим, що процедура погодження залучення кредитів державними підприємствами чітко передбачена Порядком погодження залучення державними підприємствами, в тому числі господарськими товариствами (крім банків), у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) належать державі, кредитів (позик), надання гарантій або поруки за такими зобов'язаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 809 від 15.06.2011 та Порядком погодження здійснення державними підприємствами, що входять до сфери управління Міністерства інфраструктури України, залучення кредитних ресурсів, затвердженого наказом Міністерством інфраструктури України № 64 від 22.04.2011, яку не було дотримано.

1.3. Відповідач, на думку позивача, в оскаржуваному кредитному договорі зазначив умови, які не погоджені належним чином, і є неприйнятними для фінансових можливостей суб'єкта державного сектора економіки, адже скорочений строк повернення кредитних коштів, введення комісійної винагороди банку є додатковим навантаженням на фінансове становище боржника.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судами

2.1. 29.12.2011 між Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-західна залізниця" (далі - ДТГО "Південно-західна залізниця") та ПАТ "Промінвестбанк" укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії №   20-3763/2-1, відповідно до п. 2.1. якого, банк зобов'язується надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 12 500 000,00 доларів США (ліміт кредитної лінії), на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим договором.

2.2. Пунктом 2.2. кредитного договору визначено, що дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту - 22 грудня 2014 року.

2.3. Відповідно до абз. 2 п. 3.8. кредитного договору позичальник доручає банку за здійснення операції з купівлі, обміну та продажу валюти, списати кошти в еквіваленті суми комісійної винагороди банку за здійснення відповідної операції з поточного рахунку в національній валюті позичальника № 2600830118655/980, або з будь-яких поточних рахунків в національній валюті, які відкрито позичальником у банку, код банку 300012, або з будь-яких поточних рахунків в національній валюті, які відкрито позичальником у ПАТ "Промінвестбанк". У випадку відсутності коштів для оплати комісійної винагороди на зазначених рахунках, позичальник доручає банку здійснити списання коштів з рахунків в іноземній валюті, відкритих у банку, код банку 300012, або відкритих у ПАТ "Промінвестбанк" в еквіваленті суми комісійної винагороди банку по курсу банку на день списання та здійснити продаж/обмін іноземної валюти за курсом банку на день здійснення операції.

2.4. Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, отримання погодження Міністерства інфраструктури України та Міністерства фінансів України, скріплення печатками сторін, та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим договором (п.   6.1. кредитного договору).

2.5. 29.12.2011 між ДТГО "Південно-західна залізниця" та ПАТ "Промінвестбанк" укладено договір № 20-3780/2-1 про внесення змін до кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 20-3763/2-1 від 29.12.2011, яким розділ 3 кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 20-3763/2-1 від 29.12.2011 доповнено п. 3.9. за умовами якого, позичальник зобов'язується забезпечити щомісячні надходження грошових коштів на поточні рахунки у банку у розмірі не менше 300 000 000,00 гривень. У разі порушення (невиконання) позичальником з будь-яких підстав зобов'язань, передбачених цим пунктом, банк має право стягнути з позичальника штраф у розмірі 20 000,00 гривень за кожен випадок не виконання. Сплата штрафу не звільняє позичальника від належного виконання зобов'язань за цим договором.

2.6. 28.09.2012 між ДТГО "Південно-західна залізниця" та ПАТ "Промінвестбанк" укладено договір про внесення змін та доповнень № 20-3388/2-1 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 20-3763/2-1 від 29.12.2011, внесено зміни в п. 2.2. кредитного договору та викладено його в редакції: кінцевий термін повернення кредиту - не пізніше 22 грудня 2014 року.

2.7. За умовами п. 3.5. кредитного договору, в редакції договору про внесення змін та доповнень № 20-3388/2-1 від 28.09.2012 сторони встановлюють наступну черговість погашення позичальником заборгованості (згідно встановленого пріоритету - зверху вниз): на погашення прострочених до сплати понад 31 день процентів за користування кредитом; на погашення простроченої до сплати понад 31 день суми комісійної винагороди; на погашення прострочених до сплати не більше ніж на 31 день процентів користування кредитом; на погашення простроченої до сплати не більше ніж 31 день суми комісійної винагород: на погашення простроченої до сплати суми кредиту; сплата нарахованих процентів за користування кредитом; сплата нарахованої комісійної винагороди; сплата суми кредиту; сплата неустойки (пені, штрафів).

2.8. Погашення позичальником заборгованості кожної наступної черги повинно відбуватися виключно після повного погашення заборгованості кожної попередньої черги.

2.9. За змістом п. 3.8. кредитного договору, в редакції договору про внесення змін та доповнень № 20-3388/2-1 від 28.09.2012 позичальник доручає банку за здійснення операції з купівлі, обміну та продажу валюти списати кошти в еквіваленті суми комісійної винагороди банку за здійснення відповідної операції з поточного рахунку в національній валюті позичальника № 26009601002255, або з будь-яких поточних рахунків в національній валюті, які відкрито позичальником у банку, код банку 300012, або з будь-яких поточних рахунків в національній валюті, які відкрито позичальником у ПАТ "Промінвестбанк". У випадку відсутності коштів для оплати комісійної винагороди на зазначених рахунках, позичальник доручає банку здійснити списання коштів з рахунків в іноземній валюті, відкритих у банку, код банку 300012, або відкритих у ПАТ "Промінвестбанк" в еквіваленті суми комісійної винагороди банку по курсу банку на день списання та здійснити продаж/обмін іноземної валюти за курсом банку на день здійснення операції.

2.10. Судами також встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", як нова юридична особа, утворене згідно із Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1, зокрема, і з ДТГО "Південно-Західна залізниця".

3. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2018 (суддя Котков   О.В.) в задоволені позову відмовлено.

3.2. Рішення суду мотивовано тим, що зміст кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 20-3763/2-1 від 29.12.2011, з урахувань змін та доповнень до нього містить всі необхідні суттєві умови, передбачені законом - предмет договору, строк повернення кредитних коштів, строк дії договору, інші умови, що узгоджуються з вимогами норм чинного законодавства.

3.3. Постановою колегії суддів Київського апеляційного господарського суду від 23.08.2018 у складі: Шаптали Є.Ю., Гончарова С.А., Чорної Л.В. рішення суду першої інстанції залишено без змін.

3.4. Постанова мотивована тим, що позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що в момент укладення кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 20-3763/2-1 від 29.12.2011, з урахуванням змін та доповнень до нього сторонами були недодержані вимоги, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), тобто не доведено підстави, в силу яких оспорювані пункти правочину підлягають визнанню недійсними. Апеляційний суд також погодився з судом першої інстанції, що кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 20-3763/2-1 від 29.12.2011, з урахувань змін та доповнень до нього, спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, не містить положень, які б суперечили вимогам чинного законодавства або інтересам сторін, а волевиявлення сторін правочину є вільним і відповідає їхній внутрішній волі, що відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

4. Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

4.1. ПАТ "Укрзалізниця" у касаційній скарзі просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. 

4.2. Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням судами норм чинного законодавства, зокрема, статей 203, 215, 217 ЦК України. Заявник наголошує на помилковості твердження суду першої інстанції про те, що позивач звертався до профільних міністерств щодо погодження здійснення дострокових запозичень ДТГО "Південно-Західна залізниця" та відповідно отримував погодження, тоді як погодження безпосередньо отримувала третя особа;  у спірному кредитному договорі зазначено умови, які не погоджені і є неприйнятними для фінансових можливостей суб'єкта державного сектору економіки; судами не досліджено порядок внесення змін та доповнень до кредитного договору; судом апеляційної інстанції не розглянуто клопотання позивача про оголошення перерви у судовому засіданні.

4.3. Представник скаржника у судовому засіданні підтримав вимоги касаційної скарги.

4.4. Позивачем до початку судового засідання 18.12.2018 подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із хворобою представника ОСОБА_1 Дане клопотання судом відхилено з наступних підстав:
- закінчення строку розгляду касаційної скарги, встановленого статтею 306 ГПК України;
- явка представників учасників справи у судове засідання касаційного суду не визнавалася обов'язковою;
- у судовому засіданні був присутнім представник ПАТ "Укрзалізниця" - адвокат Волинський А.В., який представляв інтереси позивача на підставі довіреності № 28/3-04/123-18 від 03.03.2018, якою адвоката Волинського А.В., зокрема, уповноважено представляти довірителя в судах всіх інстанцій з усіма правами, наданими учасникам судового процесу;
- у судовому засіданні від  30.11.2018 оголошувалась перерва до 06.12.2018, у судовому засіданні від 06.12.2018 оголошувалась перерва до 18.12.2018 з урахуванням клопотання ПАТ "Укрзалізниця" про оголошення перерви та з метою вивчення та забезпечення єдності судової практики, оскільки 06.12.2018 було виготовлено повний текст постанови Верховного Суду у аналогічній справі № 910/2974/18.

5. Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

5.1. ПАТ "Промінвестбанк" у відзиві просить рішення та постанову судів попередніх інстанцій залишити без змін, наголошуючи на їх законності і обґрунтованості. 

5.2. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення касаційної скарги.

5.2. ПАТ "Промінвестбанк" подано клопотання про відкладення слухання справи у зв'язку з необхідністю ознайомлення з додатковими поясненнями позивача, наданими суду до початку судового засідання. Дане клопотання судом відхилено з наступних підстав:
- закінчення строку розгляду касаційної скарги, встановленого статтею 306 ГПК України;
- додаткові пояснення позивача містять прохання про приєднання до матеріалів справи ці пояснення разом із копією постанови Верховного Суду у справі № 910/15453/17 (за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про визнання договору недійсним), яка наявна в Єдиному державному реєстрі судових рішень і у відповідача була можливість при необхідності ознайомитись із текстом цієї постанови. 

6. Позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

6.1. Відповідно до частин 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6.2. Переглянувши судові рішення у касаційному порядку на підставі встановлених фактичних обставин справи, враховуючи визначені ГПК України межі такого перегляду, суд касаційної інстанції виходить із наступного.

6.3. Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

6.4. Згідно частини 2 статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

6.5. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (стаття 215 ЦК України).

6.6. Частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6.7. Відповідно до статті 207 Господарського кодексу України (далі - ГК України) недійсною може бути визнано також нікчемну умову господарського зобов'язання, яка самостійно або в поєднанні з іншими умовами зобов'язання порушує права та законні інтереси другої сторони або третіх осіб.

6.8. Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України).

6.9. Частиною 7 статті 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

6.10. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

6.11. Постановою Кабінету Міністрів України № 809 від 15.06.2011 затверджено Порядок погодження залучення державними підприємствами, в тому числі господарськими товариствами (крім банків), у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) належать державі, кредитів (позик), надання гарантій або поруки за такими зобов'язаннями, який визначає процедуру погодження залучення державними підприємствами, у тому числі господарськими товариствами (крім банків), у статутному капіталі яких 50 та більше відсотків акцій (часток, паїв) належать державі (далі - підприємства), кредитів (позик) шляхом укладення кредитного договору, договору позики або випуску облігацій підприємства (далі - залучення кредиту (позики), у результаті якого виникають зобов'язання щодо повернення коштів, та надання гарантій або поруки за такими зобов'язаннями (далі - Порядок).

6.12. Відповідно до пункту 2 Порядку, залучення підприємством кредиту (позики), надання гарантій або поруки за таким зобов'язанням погоджується: Мінфіном - щодо внутрішніх довгострокових (більше одного року) та зовнішніх кредитів (позик); органом виконавчої влади, який здійснює функції управління державною власністю (далі - уповноважений орган), - щодо внутрішніх короткострокових (до одного року) кредитів (позик).

6.13. Згідно пункту 3 Порядку, для погодження залучення підприємством кредиту (позики), надання гарантії або поруки за таким зобов'язанням підприємство подає Мінфіну або уповноваженому органу заяву, до якої додаються: 1) у разі погодження залучення кредиту (позики) в т.ч.: проект кредитного договору (договору позики, проспекту емісії або рішення про закрите (приватне) розміщення облігацій підприємства, а в разі надання повноважень щодо залучення кредиту (позики) - також проект відповідного договору), який зокрема: не може передбачати дострокове виконання зобов'язань за кредитом (позикою) з ініціативи кредитора із необґрунтованими фінансовими втратами (за винятком здійснення запозичення у формі випуску облігацій підприємства); копії в т.ч.: рішення уповноваженого органу про погодження умов кредиту (позики) (подається Мінфіну).

6.14. У пункті 4 Порядку визначено, що Мінфін або уповноважений орган протягом 30 робочих днів після надходження заяви приймає рішення щодо погодження залучення кредиту (позики), забезпечення підприємством виконання зобов'язань за кредитом (позикою) порукою або гарантією чи відмови у погодженні, про що письмово повідомляє підприємству.

6.15. Судами попередніх інстанцій зроблено висновок, що позивачем не доведено підстав, в силу яких оспорювані пункти правочину підлягають визнанню недійсними, а сам кредитний договір про відкриття кредитної лінії №   20-3763/2-1 від 29.12.2011, з урахувань змін та доповнень до нього не містить положень, які б суперечили вимогам чинного законодавства.

6.16. Проте судами взагалі не дано оцінки спірним пунктам договору, які змінені або доповнені договорами про внесення змін та доповнень № 20-3388/2-1 від 28.09.2012 та №   20-3780/2-1 від 29.12.2011.

6.17. Так, згідно змісту листів № 31-12110-103-10/33215 від 29.12.2011 Міністерства фінансів України, № 11494/11/10-11 від 27.12.2011 Міністерства інфраструктури України відповідними центральними органами виконавчої влади було надано погодження Укрзалізниці та ДГТО "Південно-західна залізниця" на укладення спірного Кредитного договору на умовах трирічного строку користування кредитом та без комісійних платежів.

6.18. Відповідно до п. 2.2 договору дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту - 22.12.2014, в той час, як кредитний договір укладено 29.12.2011. 

6.19. При цьому судами не з'ясовано чи направлявся Міністерству фінансів України та Міністерству інфраструктури України текст саме у редакції спірного Кредитного договору та Договорів про внесення змін до кредитного договору, оскільки фактично викладені в спірному Кредитному договорі умови, зокрема, п.   2.2 та п. 3.8 у відповідній редакції кредитного договору, відрізняються від тих, які були стисло відображені в їх листах № 31-12110-103-10/33215 від 29.12.2011, № 11494/11/10-11 від 27.12.2011.

6.20. З матеріалів справи вбачається, що договором про внесення змін та доповнень № 20-3388/2-1 від 28.09.2012 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії зокрема, п.п. 3.5, 3.8 договору викладено у новій редакції, договором про внесення змін № 20-3780/2-1 від 29.12.2011 до кредитного договору розділ 3 доповнено п. 3.9 відповідно до якого: "Позичальник зобов'язується забезпечити щомісячні надходження грошових коштів на поточні рахунки у Банку у розмірі не менше 300 000 000 грн. У разі порушення (невиконання) Позичальником з будь - яких підстав зобов'язань, передбачених цим пунктом, Банк має право стягнути з Позичальника штраф у розмірі 20 000 грн. за кожен випадок невиконання. Сплата штрафу не звільняє Позичальника від належного виконання зобов'язань за цим Договором".

6.21. Разом з тим, у п. 6.9 договору передбачено, що всі зміни та доповнення до цього договору щодо мети, обсягу і строку залучення кредиту, виду забезпечення виконання зобов'язань, плати за користування кредитом, обов'язків, прав та відповідальності сторін, а також реструктуризації боргових зобов'язань вносяться за погодженням Міністерства інфраструктури України та Міністерства фінансів України у письмовій формі, набувають чинності з дати їх підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, та є невід'ємними частинами цього договору. 

6.22. Відповідно до п.7 Порядку, зміни до кредитного договору (договору позики), договору поруки або договору про надання гарантії, а також до умов розміщення облігацій підприємства щодо мети, обсягу і строку залучення кредиту (позики), виду забезпечення виконання зобов'язань, плати за користування кредитом (позикою), обов'язків, прав та відповідальності сторін, а також реструктуризації боргових зобов'язань за кредитами (позиками) підлягають погодженню з Мінфіном або уповноваженим органом відповідно до цього Порядку шляхом подання техніко-економічного обґрунтування необхідності внесення таких змін.

6.23. Судами не здійснено аналіз спірних пунктів договору на предмет їх відповідності п. 6.9 договору та п. 7 Порядку, тобто не з'ясовано отримання позичальником за договором погодження Міністерства інфраструктури України та Міністерства фінансів України у письмовій формі на внесення змін до умов Кредитного договору № 20-3763/2-1 від 29.12.2011 шляхом укладення відповідних договорів про внесення змін та доповнень (від 29.12.2011 та 28.09.2012).

6.24. Судами також не встановлено чи є підтвердженням отримання таких погоджень листи Міністерства інфраструктури України від 27.12.2011 та Міністерства фінансів України від 29.12.2011 при тому, що умовами договору передбачено, що зміни до договору потребують окремого погодження відповідним уповноваженим органом.

6.25. Оскільки суд касаційної інстанції з огляду на межі касаційного провадження не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд.

6.26. Під час здійснення нового розгляду справи суду необхідно врахувати вищезазначені обставини, які стали підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, і повністю встановивши фактичні обставини справи, підтверджені належними та допустимими доказами, з наданням їм обґрунтованої юридичної оцінки, вирішити спір з приводу наявності чи відсутності підстав для задоволення позову із застосуванням до спірних правовідносин відповідних норм матеріального права.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

7.1. Відповідно до положень статей 308, 310 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд. Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є, зокрема, порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

7.2. З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню, справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

8. Судові витрати

8.1. Відповідно до частини 4 статті 129 ГПК України судові витрати у справі підлягають розподілу під час вирішення спору по суті, а оскільки за результатами розгляду касаційної скарги спір у даній справі не вирішено, розподіл судових витрат за результатами розгляду касаційної скарги є передчасним.

Керуючись статтями 300, 301 306, 308, 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.08.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2018 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                            Є. Краснов

Суддя                                                                                                    Г. Мачульський
                                                                                                    
Суддя                                                                                                    І. Кушнір