ПОСТАНОВА
Іменем України

23 листопада 2018 року 

м. Київ
справа №307/3318/16-а
адміністративне провадження №К/9901/42728/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Кравчука В.М., 
суддів: Гриціва М.І ., Стародуба О.П., 
розглянув в порядку письмового провадження справу №307/3318/16-а за касаційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 квітня 2017 року (суддя Чопик В.В.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року (колегія суддів у складі Улицького В.З., Матковської З.М., Кузьмича С.М.) у справі №307/3318/16-а за позовом ОСОБА_5 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування постанови.

І. РУХ СПРАВИ

1.          Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправною та скасування постанови головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області № 306/1007 від 28 листопада 2016 року по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 96 КУпАП у вигляді штрафу на суму 4250 грн. 
2.          Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року у справі №307/3318/16-а, позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову № 360/1007 від 28.10.2016, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито. 
3.          20.11.2017 до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Відповідача на постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 квітня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року у справі №307/3318/16-а. 
4.          У касаційній скарзі Відповідач просить скасувати постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 квітня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року у справі №307/3318/16-а та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
5.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.04.2017 відкрито провадження у справі. 11.12.2017 надійшов відзив від Позивача.
6.          Позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачем було заявлено клопотання про розгляд справи за його участі, однак ухвалою від 19.11.2018 в його задоволенні було відмовлено.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.96 КУпАП від 21 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_5, в останнього на час здійснення перевірки достовірних даних, наведених у повідомленні про початок виконання будівельних робіт з будівництва одноквартирного (садибного) житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 відсутні документи, відомості щодо яких наведено в повідомленні про початок виконання будівельних робіт, а саме: будівельний паспорт від 30.12.2013 №01-11/311 та державний акт на право власності на земельну ділянку від 29.12.2012 Серії НОМЕР_1.
8.          З постанови про адміністративне правопорушення № 360/1007 від 18 листопада 2016 року вбачається, що ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 96 КУпАП та накладено на нього стягнення в сумі 4250 гривень за те, що на час проведення перевірки були відсутні будівельний паспорт, Державний акт на право власності на земельну ділянку, а також що будівництво здійснювалося без повідомлення про початок виконання будівельних робіт та розпочаті у попередній період в АДРЕСА_1, тобто порушенні п.1 ч.1 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", та абзаци 1,2 п.5, п.11 Порядку виконання підготовчих і будівельних робіт затвердженого постановою КМ України від 13.04.2011р. №466.
9.          ОСОБА_5 з постановою не погодився і звернувся до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

10.          В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що ненадання перевіряючому будівельного паспорта та державного акту на право власності на земельну ділянку було випадково. Тобто ніякого умислу приховувати документи у них не було. А ст. 9 КУпАП передбачає умисні дії чи з не обережності для наявності адміністративного правопорушення. Про те, що документи існують перевіряючому було відомо, оскільки він в документах записав їх номера. 
11.          Що стосується будівництва у попередній період, то згідно ст. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженою Постановою КМ №466 від 13.04.2011 та від 26.08.2015 №747: «Будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою та подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт». Оскільки відповідні документи є, то відсутній склад адміністративного правопорушення. 
12.          Позивач вважає, що відповідачем при притягненні його до відповідальності не встановлено в його діях умислу, причини не пред'явлення будівельного паспорту, державного акту на право власності на земельну ділянку були пояснені при складанні протоколу, однак інспектором його доводи не були взяті до уваги. 
13.          Крім того, при розгляді справи 11 листопад 2016 року в м. Ужгороді він присутнім не був 
14.          Відповідач вимоги позову не визнав та зазначив, що оскаржувана постанова відповідає вимогам закону, оскільки під час перевірки на вимогу інспектора не було позивачем надано будівельного паспорту, державного акту на землю, а також було встановлено, що будівництво розпочато до повідомлення про його початок. Крім цього було повідомлення ОСОБА_7, на той час головного архітектора району, про те, що копія будівельного паспорту позивача в архіві відсутня.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

15.          Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що частина 5 ст.96 КУпАП передбачає відповідальність за порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і виконання будівельних робіт без повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні.
16.          Протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.96 КУпАП від 21 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_5 та постанова про адміністративне правопорушення № 360/1007 від 18 листопада 2015 року відносно ОСОБА_5 вимогам до цих актів не відповідає. Так, у протоколі та постанові зазначено, що у ОСОБА_5 на час проведення перевірки були відсутні будівельний паспорт, державний акт на право власності на земельну ділянку, а також що будівництво здійснювалося без повідомлення про початок виконання будівельних робіт та розпочаті у попередній період.
17.          Це спростовано дослідженими у судовому засіданні оригіналами: будівельним паспортом від 30.12.2013, державним актом на земельну ділянку від 29.12.2012, повідомленням про початок будівельних робіт від 19.09.2016, що 06.10.2016 засвідчує витяг із сайту відповідача, а також показами свідка ОСОБА_8,. яка є головним архітектором, і в судовому засіданні показала, що у позивач будівельний паспорт відповідає другому примірнику, що знаходиться в архіві архітектури. Крім цього листом відділу капітального будівництва, містобудування та архітектури від 19.04.2016 №01-16/7 підтверджено, що будівельний паспорт індивідуального житлового будинку в .АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_5 №01-11/311 від 30.12.2013 виданий відповідно до вимог чинного законодавства та відповідно другий примірник знаходиться в архівних матеріалах відділу.
18.          Разом з цим, позивач мав можливість у проміжок часу, тобто з часу повідомлення про початок будівельних робіт до часу перевірки відповідачем, виконати роботи зафіксовані на фото, що надано відповідачем.
19.          Крім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.96 КУпАП від 21 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_5 не зазначено, чи пропонували йому надати пояснення з приводу вчинення адміністративного правопорушення, не зазначено саме пояснення ОСОБА_5 з приводу вчиненого адміністративного правопорушення, як і не зазначено, чи відмовився він від дачі пояснень з приводу вчиненого адміністративного правопорушення.
20.          Беручи до уваги вищенаведене, суди дійшли висновку, що головний інспектор будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області ОСОБА_9 при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 не з'ясував, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винен ОСОБА_5 в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_5, а також не з'ясував всі інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому позов слід задовільнити.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

21.          Відповідач у касаційній скарзі не погоджується з рішенням судів першої та апеляційної інстанції та вважає, що висновки судів не відповідають обставинам справи, оскільки:
А) суди першої та апеляційної інстанцій дійшли невірно висновку про порушення проведення перевірки у зв'язку із не зазначенням пояснень позивача в протоколі про адміністративне правопорушення. З приводу цього за результатами перевірки від 21.10.2016 Позивачу були роз'яснені його права та обов'язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративне правопорушення, про що свідчить проставлений його особистий підпис у протоколі про адміністративне правопорушення та надано можливість дати пояснення з приводу вчиненого правопорушення після складання протоколу у присутності Інспектора. Однак Позивач відмовився від надання письмових пояснень, обмежившись виключно отриманням примірника такого протоколу, про що також свідчить його особистий підпис. Разом з цим Позивач також не надав жодних пояснень та підтверджуючих документів при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови.
Б) суди першої та апеляційної інстанцій невірно дійшли висновку про порушення Відповідачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності у зв'язку з не зазначенням в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення від 18.11.2016 №360/1007 обставин, які пом'якшують або обтяжують відповідальність. Оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена в чіткій відповідності до затвердженої наказом Мінрегіону від 15.05.2012 №240 форми. Статтею 283 КУпАП України встановлено перелік вимог до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення, серед яких нема обов'язкового зазначення обставин, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність. 
В) суди не надали належної оцінки доказам у справі, а саме не досліджено лист, наданий начальником відділу капітального будівництва. містобудування та архітектури Тячівської районної Державної адміністрації,, головним інспектором Тячівського району за № 01-15/01 від 21.10.2016 , в якому зазначено, що ОСОБА_5 будівельний паспорт №01-11/311: від 30.12.2013 не видавався та в архівних записах відсутній. Одночасно у вказаному листі зазначено, що останній порядковий номер виданого будівельного паспорта є №01-11-258, виданий 31 грудня 2013 року, отже будівельний паспорт за 1-11/311 від зо грудня 2013 року не міг бути виданий. 
Г) суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, та суд апеляційної інстанції, не скасувавши в цій частині рішення, діяли з грубим порушенням норм процесуального законодавства.
22.          У відзиві Позивач не погоджується з аргументами касаційної скарги, зазначаючи, що єдиним доводом на спростування висновків судів попередніх інстанцій, є не дослідження листа, наданого начальником відділу капітального будівництва. містобудування та архітектури Тячівської районної Державної адміністрації, головним інспектором Тячівського району за № 01-15/01 від 21.10.2016, в якому зазначено, що ОСОБА_5 будівельний паспорт №01-11/311 від 30.12.2013 не видавався та в архівних записах відсутній. Однак дані твердження є фальсифікацією з боку Відповідача, оскільки повідомлення про початок будівельних робіт направлено 04.11.2016, а за отриманням вищезазначеної інформації Відповідач звернувся 19.10.2018.

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

23.          Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Суд вважає доцільним зазначити таке.
24.          Щодо доводу, наведеного в п. 21-А), то Суд погоджується із твердженнями Відповідача про дотримання ним всім вимог законодавства при складанні Протоколу про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.96 КУпАП від 21 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_5
25.          Це зумовлено тим, що відповідно до ст. 256 КУпАП (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який  передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол  може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту  протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної  відповідальності, роз'яснюються його  права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
26.          Тобто, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що у Відповідача був відсутній обов'язок зазначати, чи пропонували ОСОБА_5 надати пояснення з приводу вчинення адміністративного правопорушення, саме пояснення ОСОБА_5 з приводу вчиненого адміністративного правопорушення або чи відмовився він від дачі пояснень з приводу вчиненого адміністративного правопорушення.
27.          У протоколі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.96 КУпАП від 21 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_5 наявний підпис позивача, згідно з яким останній був обізнаний про свої права та обов'язки, передбачені статтею 268 КУпПАП та мав можливість надати пояснення.
28.          Тому, Суд вважає безпідставними висновки судів попередніх інстанцій про невідповідність протоколу від 21 жовтня 2016 року вимогам законодавства. 
29.          Щодо доводу, зазначеного в п. 21-Б), то Суд також погоджується з аргументами Відповідача і зазначає, що ст. 283 КУпАП не передбачає такої вимоги до постанови по справі про адміністративне правопорушення як зазначення обставин, які пом'якшують або обтяжують відповідальність.
30.          Крім того, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.05.2012 № 240 затверджено форми актів та інших документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, яким, зокрема, затверджено і форму постанови про адміністративне правопорушення. Аналізуючи положення зазначеного наказу Суд констатує відсутність передбаченого обов'язку Відповідача зазначати обставини, які пом'якшують або обтяжують відповідальність. 
31.          Отже, Суд вважає висновок судів першої та апеляційної інстанції необґрунтованим та зазначає, що постанова про адміністративне правопорушення № 360/1007 від 18 листопада 2015 року відносно ОСОБА_5 відповідає всім вимогам законодавства.
32.          Щодо доводу, наведеному в п. 21-В), то Суд вважає за доцільне зазначити таке.
33.          Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
34.          Згідно ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
35.          Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративна відповідальність.
36.          Частина 5 ст.96 КУпАП передбачає відповідальність за порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і виконання будівельних робіт без повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні.
37.          Питання неправомірності притягнення Позивача до відповідальності за виконання будівельних робіт без повідомлення про початок виконання зазначених робіт скаржником в касаційній скарзі не порушується, а судами попередніх інстанцій було зазначено, що позивач мав можливість у проміжок часу, тобто з часу повідомлення про початок будівельних робіт до часу перевірки відповідачем, виконати роботи зафіксовані на фото, що надано відповідачем. Тобто дане питання не є предметом розгляду Суду.
38.          Позивача ОСОБА_5 було притягнено до відповідальності, зокрема, за те, що на час проведення перевірки були відсутні будівельний паспорт, державний акт на право власності на земельну ділянку.
39.          Однак судом першої інстанції в судовому засіданні було досліджено оригінали: будівельного паспорту від 30.12.2013, державного акту на земельну ділянку від 29.12.2012, а також своїми показами свідок ОСОБА_8,. яка є головним архітектор, в судовому засіданні показала, що у позивач будівельний паспорт відповідає другому примірнику, що знаходиться в архіві архітектури. Крім цього листом відділу капітального будівництва, містобудування та архітектури від 19.04.2016 №01-16/7 стверджено, що будівельний паспорт індивідуального житлового будинку в .АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_5 №01-11/311 від 30.12.2013 виданий відповідно до вимог чинного законодавства та відповідно другий примірник знаходиться а архівних матеріалах відділу.
40.          Враховуючи надані суду першої інстанції матеріали, відсутні підстави для притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за наведення недостовірних даних у такому повідомленні, оскільки достовірність цих відомостей було доведено в судовому засіданні.
41.          Відповідно, ненадання судами попередніх інстанцій оцінки листу, наданому начальником відділу капітального будівництва. містобудування та архітектури Тячівської районної Державної адміністрації, головним інспектором Тячівського району за № 01-15/01 від 21.10.2016, в якому зазначено, що ОСОБА_5 будівельний паспорт №01-11/311: від 30.12.2013 не видавався та в архівних записах відсутній, жодним чином не впливає результат справи, оскільки будівельний паспорт був наданий Позивачем суду першої інстанції.
42.          Доказами по справі про адміністративне правопорушення, згідно зі ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерту, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
43.          У відповідності до вимог ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови.
44.          Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне всебічне повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення його в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, які сприяли скоєнню адміністративного правопорушення, попередження адміністративних правопорушень, виховання громадян в дусі дотримання законів, укріплення законності.
45.          Разом з тим, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було скоєне адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його скоєнні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, які пом'якшують чи обтяжують його відповідальність, чи спричинена матеріальна шкода, що відповідає вимогам статті 280 КУпАП.
46.          Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
47.          Враховуючи той факт, що головному інспектору будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області Бобру Ю.Ю. при проведенні перевірки та при розгляді справи про адміністративне правопорушення не були надані оригінали будівельного паспорту від 30.12.2013, державного акту на земельну ділянку від 29.12.2012, і дане твердження не спростовувалося сторонами протягом розгляду справи, у інспектора Бобра Ю.Ю. були підстави для висновку про зазначення ОСОБА_5 в повідомленні про початок будівельних робіт недостовірних відомостей. Позивачем не було надано доказів на спростування цього висновку.
48.          Однак, як вже зазначалося вище, ч. 5 ст. 96 КУпАП передбачає відповідальність саме за наведення недостовірних даних у такому повідомленні, а не за неподання документів інспектору під час перевірки. Оскільки питання достовірності даних (будівельного паспорту) було встановлено в судовому засіданні, а паспорт міститься в матеріалах справи, підстав для притягнення ОСОБА_5 за ч.5 ст. 96 КУпАП відсутні.
49.          Також Суд вважає за доцільне зазначити, що твердження Позивача на спростування касаційної скарги щодо фальсифікації Відповідачем доказів не відповідає дійсності, оскільки Позивач як у відзиві на апеляційну, так і у відзиві на касаційну скарги, наводить недостовірні дані, стверджуючи, що повідомлення про початок будівельних робіт було направлено ним 04.11.2016, при тому, що в позовній заяві він стверджував про направлення повідомлення 19 вересня 2016 року, і саме цей факт підтверджується матеріалами справи.
50.          Щодо доводу, наведеного в п 21-Г), то Суд погоджується з доводами Відповідача з таких підстав.
51.          Статтею 293 КУпАП передбачено повноваження органу (посадової особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення. За результатами такого розгляду приймається одне з таких рішень: 1) залишення постанови без зміни, а скарги або протест без задоволення; 2) скасування постанови і надіслання справи на новий розгляд; 3) скасування постанови і закриття справи; 4) зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
52.          Відповідно до ст.288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено до суду, в порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
53.          Частиною 3 ст.2 КАС України (в редакції на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
54.          Згідно ч.3 ст.17 КАС України (в редакції на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій) юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові спори про накладення адміністративних стягнень.
55.          Отже, до повноважень адміністративного суду не належить закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, а отже в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
56.          Повноваженнями щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 96 КУпАП, як і закриття провадження у такій адміністративній справі, наділені виключно посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю в межах повноважень та порядку, встановленими КУпАП, а тому закриття судом першої інстанції провадження у справі про адміністративне правопорушення є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень, оскільки суд може лише скасувати рішення відповідного суб'єкта владних повноважень або залишити його в силі.
57.          Така позиція Суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 13.02.2018 у справі № 309/1913/16-а
58.          Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об'єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права. 
59.          Відповідно до ст. 24 КАС України Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.
60.          Враховуючи наведене, Суд погоджується з тим, що позов має бути задоволений частково.
61.          Відповідно до ч. 1, 4 ст.351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
62.          Отже, Суд дійшов висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення і наявність підстав для відмови у задоволенні позову в цій частині. В іншій частині рішення суду є правильними по суті, але з інших мотивів, які наведені у цій постанові. Відтак, рішення слід змінити в частині обґрунтування висновків суду.
63.          З огляду на відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 345, 351, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити частково.
Постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 квітня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року у справі №307/3318/16-а скасувати частково, а саме, в частині задоволення позову про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5, і в цій частині прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовної вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відмовити.
Постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 квітня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року у справі №307/3318/16-а змінити в частині обґрунтування висновків суду, а в іншій частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              М.І. Гриців

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб