ПОСТАНОВА
Іменем України

20 грудня 2018 року 
Київ
справа №154/2846/16
адміністративне провадження №К/9901/21526/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Мороз Л.Л.,
суддів:  Анцупової Т.О., Гімона М.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 154/2846/16
за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання виплатити недоплачену грошову допомогу, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Управління соціального захисту населення  Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області на  ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду, прийняту 11 січня 2017 року у складі судді Пліш М.А.,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області про визнання протиправними дій щодо виплати разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році в розмірі, меншому ніж передбачено  ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та зобов'язати Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області нарахувати й виплатити разову грошову допомогу за 2016 рік у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, як учаснику бойових дій, відповідно до  ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням проведених виплат.
Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24 листопада 2016 року задоволено повністю.
Управлінням соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області подано апеляційну скаргу на постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24 листопада 2016 року.
Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року зазначена апеляційна скарга залишена без руху та наданий 10-денний строк для усунення недоліків з моменту отримання копії цієї ухвали та відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. 
05 січня 2017 року відповідач подав клопотання, в якому просить відстрочити сплату судового збору.
Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2017 року в задоволенні клопотання Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області про відстрочення сплати судового збору відмовлено. Апеляційну скаргу повернуто заявнику.
У касаційній скарзі відповідач заявив вимогу про скасування ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2017 року та направлення справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Суд заслухав доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги та залишення судового рішення без змін, оскільки відсутні підстави для його скасування.
Апеляційна скарга відповідача не відповідала вимогам статті 187 КАС України, а саме не сплачено судовий збір.
При цьому, у зв'язку з відсутністю коштів відповідачем заявлене клопотання про відстрочення сплати судового збору.
Частина перша статті 88 КАС України (в редакції чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) закріплює, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовані Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції), судовий збір справляється, зокрема, за подання апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами у розмірі - 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» у вказаній редакції закріплено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.
Комплексний аналіз указаних законодавчих положень дає підстави для таких висновків.
Звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 88 Кодексу адміністративного судочинства України, та статтею 8 Закону України «Про судовий збір», є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).
Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов'язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).
При цьому, відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України від 22 травня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», який набрав чинності з 1 вересня 2015 року зобов'язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.
Отже, суд звертає увагу, що відсутність коштів у державного органу не є достатньою та беззаперечною підставою для звільнення його від виконання обов'язку щодо сплати судового збору. 
За таких обставин, суд апеляційної інстанції обґрунтовано залишив без задоволення клопотання відповідача про звільнення від сплати судового збору.
Згідно з частиною 3 статті 108  та частиною 3 статті 189 КАС України, апеляційна скарга повертається особі, що її подала якщо цією особою не усунуто недоліків, залишеної без руху апеляційної скарги.
Відповідач не усунув недоліки поданої ним апеляційної скарги, у зв'язку з чим суд правомірно повернув скаргу заявнику.
Суд апеляційної інстанції ухвалив судове рішення, правильно застосувавши норми матеріального права та не допустивши порушень норм процесуального права, тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Управління соціального захисту населення  Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області залишити без задоволення.
Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2017 року у справі № 154/2846/16 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз
Т.О. Анцупова 
 М.М. Гімон ,
Судді Верховного Суду