ПОСТАНОВА
Іменем України

07 лютого 2019 року 
Київ
справа №229/3121/17
адміністративне провадження №К/9901/7193/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши в попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу | Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби
на постанову | Дружківського міського суду Донецької області від 13 вересня 2017 року (суддя С.О. Рагозіна)
та ухвалу | Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року (колегія у складі суддів: Г.М. Миронова, Т.Г. Арабей,  І.В. Геращенко)
у справі | № 229/3121/17
за позовом | в.о. генерального директора КП «Компанія «Вода Донбасу» ОСОБА_3
до | Заступника начальника управління-начальника відділу податкового супроводження підприємств харчової промисловості Дніпропетровського управління Офісу великих податників податків ДФС Дебелої Катерини Петрівни
про | скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:

В.о. генеральний директор КП «Компанія «Вода Донбасу» ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову заступника начальника управління-начальника відділу податкового супроводження підприємств харчової промисловості Дніпропетровського управління Офісу великих податників податків ДФС Дебелої К.П. від 21 липня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП) про стягнення штрафу у розмірі 2040,00 грн
Позовні вимоги мотивовані тим, що притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 165-1 КУпАП є незаконною та необґрунтованою, оскільки відповідачем не враховано, що позивач виконує обов'язки генерального директора КП «Компанія «Вода Донбасу» з 12 жовтня 2016 року, що значно передує періоду, вказаному в оскаржуваній постанові. Крім того, додатково наголошує на тому, що в період з 14 квітня 2014 року і до закінчення антитерористичної операції до платників єдиного внеску не застосовується відповідальність, штрафи та фінансові санкції за невиконання обов'язків платника єдиного внеску відповідно до положень п. 9-4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».
Постановою Дружківського міського суду Донецької області від 13 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року, позов задоволено. Визнано постанову у справі про накладення адміністративного стягнення, прийняту заступником начальника управління-начальником відділу податкового супроводження підприємств харчової промисловості Дніпропетровського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби Дебелою К.П., від 21 липня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 165-1 КУпАП у вигляді штрафу незаконною та її скасовано
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що положення, передбачені п. 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» щодо звільнення від виконання обов'язків, визначених ст. 6 цього Закону, поширюється на позивача як платника єдиного внеску. Крім того, судами зауважено, що позивач виконує обов'язки генерального директора КП «Компанія «Вода Донбасу» з 12 жовтня 2016 року, що значно передує періоду, вказаному в оскаржуваній постанові, тому не може нести відповідальність за їх неналежне виконання.
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм процесуального права та неповне з'ясування обставин справи. Доводи касаційної скарги є аналогічними обґрунтуванням апеляційної скарги.
У відзиві на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що постановою заступника начальника управління-начальником відділу податкового супроводження підприємств харчової промисловості Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби Дебелою К.П. від 21 липня 2017 року притягнуто ОСОБА_3, який працює в.о. генерального директора КП «Компанія «Вода Донбасу», до адміністративної відповідальності у вигляді накладання штрафу в сумі 2040,00 за порушення ч. 4 ст. 165-1 КУпАП, п. 8, 12 ст. 9, ч. 17 ст. 25, ч. 1 ст. 26 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ).
ОСОБА_3 допущено несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 1450808,10 грн., що перевищує 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Граничний термін сплати єдиного внеску за лютий 2015 року 21 березня 2015 року, за березень 2015 року - 21 квітня 2015 року, за квітень 2015 року - 21 травня 2015 року, за травень 2015 року - 23 червня 2015 року. Фактично погашено недоплату за лютий 2015 року у січні 2017 року, за березень 2015 року у квітні 2017 року, за квітень 2015 року у травні 2017 року, за травень 2015 року у червні 2017 року. 
Факт несвоєчасно сплати єдиного соціального внеску позивачем визнається.
Судами попередніх інстанцій також встановлено, що 05 листопада 2014 року за № 17/1792 КП «Компанія «Вода Донбасу» зверталось до контролюючого органу з заявою про звільнення від виконання своїх обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VІ, а саме від нарахування, утримання, сплати єдиного внеску та подання звітності.
Торгово-промисловою палатою України 25 листопада 2014 року № 5270/05-4 виданий Сертифікат (висновок) № 1735 про настання обставин непереборної сили, яким відповідно до п. 100.4 і 100.5 статті 100 Податкового кодексу України засвідчено настання обставин непереборної сили з 10 червня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються оправлення та сплати податків та обов'язкових платежів. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.
Торгово-промисловою палатою України 25 листопада 2014 року № 5268/05-4 виданий Сертифікат (висновок) № 1736 про настання обставин непереборної сили, яким відповідно до п. 5.4 Порядку застосування норм пунктів 102.6-102.7 статті 102 Податкового кодексу України засвідчено настання обставин непереборної сили з 10 червня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України для продовження граничного строку подачі податкових декларацій. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон №2464-VI.
Частиною другою статті 6 Закону №2464-VI передбачено, що платник ЄВ зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
За приписами пункту дванадцятої статті 9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).
Згідно статті 26 зазначеного Закону посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність за: порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску; неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску; подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі, інших відомостей, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 26 цього Закону посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність за: порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску; неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску; подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі, інших відомостей, передбачених цим Законом.
Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.
З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон №1669-VII, яким, крім іншого, внесені зміни до Закону № 2464-VI та доповнено його розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» п. 9-3, який передбачає, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 №405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.
Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.
Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.
Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону №1669-VII, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.
За змістом вказаних правових норм, факт перебування платника єдиного внеску на обліку в органах в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція є підставою для звільнення платників єдиного внеску від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо його вчасної сплати.
30 жовтня 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1053-р, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з яким до зазначених населених пунктів належало м. Маріуполь та м. Донецьк Донецької області.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р Про затвердження переліку  населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України (від 30 жовтня 2014 року № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, від 05 листопада 2014 року № 1079 Про зупинення дії розпорядження КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053), м. Маріуполь та м. Донецьк Донецької області, також віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
Згідно до ч. 4 ст. 165-1 КУпАП, передбачено, що несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі більше трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від вісімдесяти до ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.  
За визначенням ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 10 цього Кодексу адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).
Отже, судами попередніх інстанцій цілком обґрунтовано взято до уваги, що позивач перебував на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, внаслідок чого зробили правильний висновок, що він, в силу вимог Закону №1669-VII, виключає застосування штрафних санкцій до платника єдиного соціального внеску, притягнення до адміністративної відповідальності посадової особи такого платника за несвоєчасне виконання вимог Закону №2464-VI.
Застосувавши вищевказані правові норми, суди попередніх інстанцій зробили обґрунтований та юридично правильний висновок, щодо неправомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності з огляду на відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.
При цьому, Верховний суд також вважає обґрунтованими відзначено, що позивач виконує обов'язки генерального директора КП «Компанія «Вода Донбасу» з 12 жовтня 2016 року, що значно передує періоду (лютий-травень 2015 року), вказаному в оскаржуваній постанові, тому не може нести відповідальність за їх неналежне виконання.
За таких обставин, вищевикладене підтверджує, що позивач своїми діями чи бездіяльністю не сприяла вчиненню даного адміністративного правопорушення, бо не мала реальної можливості запобігти порушенню вимог Закону №2464-VI.
Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позову. 
Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.
Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 341, 343, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення.
Постанову Дружківського міського суду Донецької області від 13 вересня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

........................

........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду