ПОСТАНОВА
Іменем України

20 грудня 2018 року 
Київ
справа №712/10854/17
адміністративне провадження №К/9901/43788/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до виконавчого комітету Черкаської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 253 від 09.08.2017 року за касаційною скаргою Виконавчого комітету Черкаської міської ради на постанову Соснівського районного суду міста Черкаси у складі судді Мороза В.Ф. від 03 жовтня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О., Губської О.А. від 09 листопада 2017 року,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2017 року ФОП ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Черкаської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 253 від 09.08.2017 року. 
Позовні вимоги мотивовано тим, що ФОП ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за відсутність документу, який не передбачений чинним законодавством, а також за відсутність документа про встановлення режиму роботи, який відповідач не пропонував погодити. 
Постановою Соснівського районного суду міста Черкаси 03 жовтня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року, адміністративний позов задоволено.
Скасовано постанову адміністративної комісії Виконавчого комітету Черкаської міської ради № 253 від 09.08.2017 року про адміністративне правопорушення відносно ФОП ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 152, 155 КУпАП   та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що ФОП ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за відсутність на торговому місці свідоцтва про державну реєстрацію, наявність якого не передбачена чинним законодавством. Крім того, суди вважають, що встановлювати режим роботи для об'єктів приватної власності міська рада має право лише за погодженням з власниками.
Не погоджуючись з постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 03 жовтня 2017 року та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати наведені рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.
У касаційній скарзі скаржник вказує на те, що позивачка не дотрималась правил благоустрою, встановлених рішенням Черкаської міської ради оскільки, здійснювала діяльність без документа про встановлення режиму роботи, а також за відсутності на видному місці свідоцтва про державну реєстрацію ФОП, інформації про адресу і номер телефону суб'єкта господарювання, інформації стосовно продавця (ПІБ) та належним чином оформленої книги відгуків та пропозицій.
26 грудня 2017 року на адресу суду касаційної інстанції, ФОП ОСОБА_2 подано відзив на касаційну скаргу в якому позивачка зазначає, що міська рада не наділена повноваженнями щодо встановлення в односторонньому порядку режиму роботи об'єктів торгівлі приватної власності. Крім того позивачка вказує, що сфера дії Правил роботи дрібнороздрібної торговельної мережі, яка є однією із форм позамагазинного продажу товарів, не поширюється на позивачку, так як вона здійснює роздрібну торговельну діяльність в магазині.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 712/10854/17, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу.
Пунктом 6  Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів"   встановлено, що Вищий адміністративний суд України діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду.
У відповідності з положенням пункту 11 частини другої статті  46, пункту 8  Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Пленум Верховного Суду постановою від 30 листопада 2017 року № 2 визначив, що днем початку роботи Верховного Суду є 15 грудня 2017 року. З цієї дати набрав чинності також Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким, зокрема, КАС України від 06 липня 2005 року № 2747-IV викладено у новій редакції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 березня 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, суддею-доповідачем визначено суддю Верховного Суду Берназюка Я.О.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О. від 14 грудня 2018 року прийнято до свого провадження касаційну скаргу Виконавчого комітету Черкаської міської ради на постанову Соснівського районного суду міста Черкаси 03 жовтня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року за позовом ФОП ОСОБА_2 до виконавчого комітету Черкаської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 253 від 09.08.2017 року.
Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено те, що 11.07.2017 року, відносно ФОП ОСОБА_2, інспектором відділу інспектування Черкаської міської ради складено протокол про адміністративне правопорушення № 561, в якому встановлено факт відсутності у магазині "Оптика" за адресою бульвар Шевченка, 411 на видному місці свідоцтва про державну реєстрацію, інформації про адресу і номер телефону суб'єкта господарювання, інформації стосовно продавця (ПІБ) та належним чином оформленої книги відгуків та пропозицій, чим порушено п. 20 (вимоги щодо приміщень та обладнання) Правил роботи дрібнороздрібної торговельної мережі, затверджених наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України № 369 від 08.07.1996 року.
11.07.2017 року, відносно ФОП ОСОБА_2, інспектором відділу інспектування Черкаської міської ради складено протокол про адміністративне правопорушення № 562, в якому встановлено факт здійснення торговельної діяльності у магазині "Оптика" за адресою бульвар Шевченка, 411 без документа про встановлення Виконавчим комітетом Черкаської міської ради режиму роботи об'єкта торгівлі, чим порушено п. 2.4.14 Правил благоустрою міста Черкаси, затверджених рішенням Черкаської міської ради від 11.11.2008 року №4-688.
Постановою адміністративної комісії Виконавчого комітету Черкаської міської ради № 253 від 09.08.2017 року ФОП ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу у розмірі 1700 грн. відповідно до ст.ст.  152,  155 КУпАП   за порушення п. 2.4.14 Правил благоустрою м. Черкаси, затверджених рішенням Черкаської міської ради від 11.11.2008 року № 4-688 та п. 20 Правил роздрібної торгівельної мережі, затверджених наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків від 08.07.1996 року № 369.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частини четвертої статті 328 КАС України (у редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (у редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (у редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення судів попередніх інстанцій відповідають, а вимоги касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, судам попередніх необхідно було встановити, чи була оскаржувана постанова прийнята в межах повноважень виконавчого комітету Черкаської міської ради з дотриманням встановленої законом процедури та на законних підставах.
Згідно зі статтею 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами або представником громадської організації чи органу громадської діяльності.
Відповідно до статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, окрім інших органів, також адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.
Частиною першою статті 218 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 152 КУпАП розглядають адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад.
Відповідно до статті 152 КУпАП, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані: 1) утримувати в належному стані закріплені в установленому порядку за ними території; 2) дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; 3) не порушувати права і законні інтереси інших суб'єктів благоустрою населених пунктів; 4) відшкодувати в установленому порядку збитки, завдані порушенням законодавства з питань благоустрою населених пунктів.
Суб'єктами правопорушення можуть бути як посадові особи, так і громадяни.
За змістом частини першої статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: 1) затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; 2) затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; 3) створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб'єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); 4) визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об'єктів благоустрою.
Згідно з частиною першою статті 34 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.
Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.
Рішенням Черкаської міської ради від 11.11.2008 року № 4-688 затверджено Правила благоустрою м. Черкаси. 
Правилами благоустрою встановлено, що керівники підприємств, організацій, установ, незалежно від їх відомчої належності і форм власності, підприємці, громадяни, які мають житлові будинки, будівлі та споруди іншого призначення у особистій власності або користуванні, повинні забезпечити отримання документа про встановлення Виконавчим комітетом Черкаської міської ради режиму роботи (для об'єктів торгівлі та сфери послуг) (п. 2.4.14). 
Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Протоколом про адміністративне правопорушення № 562 від 11.07.2017 року зафіксовано факт здійснення торговельної діяльності у магазині "Оптика" за адресою бульвар Шевченка, 411 без документа про встановлення Виконавчим комітетом Черкаської міської ради режиму роботи об'єкта торгівлі, що не заперечується позивачем.
Надаючи оцінку факту відсутності документа про встановлення Виконавчим комітетом Черкаської міської ради режиму роботи об'єкта торгівлі, який свідчить про порушення п. 2.4.14 Правил благоустрою міста Черкаси, затверджених рішенням Черкаської міської ради від 11.11.2008 року №4-688, суд касаційної інстанції виходить з наступних мотивів.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді, який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.
Статтею 34 Закону України "Про благоустрій населених пунктів"   визначено, що правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту, а частина 3 цієї ж статті вказує на заборону передбачати у таких Правилах обов'язок фізичних і юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.
У підпункті 9 пункту "а"   та підпункті 4 пункту "б"   статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" зазначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад (власні повноваження) належать встановлення зручного для населення режиму роботи підприємств комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, а щодо підприємств, установ та організацій сфери обслуговування інших форм власності за погодженням з власниками.
З цього слідує, що в односторонньому порядку міська рада може встановлювати режим робочого часу тільки щодо підприємств комунальної власності, в той же час, щодо підприємств приватної власності - лише за погодженням з власниками, при цьому власник не зобов'язаний звертатися до органу місцевого самоврядування за погодженням, як вважає відповідач, а навпаки, орган місцевого самоврядування зобов'язаний погодити з власником підприємств приватної власності режим робочого часу, запропонований органом місцевого самоврядування 
Тому, суди попередніх інстанцій вірно вказали, що правило, встановлене п. 2.4.14 Правил благоустрою міста Черкаси, не може бути застосоване до позивача, як власника об'єкта торгівлі приватної форми власності, при тому, що звернення органу місцевого самоврядування про погодження режиму робочого часу об'єкта торгівлі до позивача не надходило.
Згідно з ч. 1 ст. 155 КУпАП порушення правил торгівлі, виконання робіт і надання послуг працівниками торгівлі, громадського харчування та сфери послуг, громадянами, які займаються підприємницькою діяльністю, - тягне за собою накладення штрафу від одного до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України № 369 від 08.07.1996 року, (в редакції від 24.12.2008) затверджено Правила роботи дрібнороздрібної торговельної мережі, які визначають вимоги до організації дрібнороздрібної торговельної мережі, її приміщень та обладнання і поширюються на суб'єкти господарювання всіх форм власності, що здійснюють підприємницьку діяльність у сфері торгівлі та ресторанного господарства.
Відповідно до п. 20 Правил роботи дрібнороздрібної торговельної мережі стаціонарні пункти дрібнороздрібної торговельної мережі, як правило, повинні бути типовими, відповідати вимогам нормативних документів щодо санітарії, охорони праці, техніки   безпеки, відповідати естетичним вимогам, архітектурно вписуватись у навколишнє середовище. Рекламно-інформаційне оформлення пункту дрібнороздрібної торговельної мережі повинно бути типовим для даного суб'єкта господарювання. На видному місці розміщується свідоцтво про державну реєстрацію, інформація про адресу і номер телефону суб'єкта господарювання, якому належить цей пункт, прізвище, ім'я та по батькові продавця, а також режим роботи.
В пункті 3 та 4 Правил роботи дрібнороздрібної торговельної мережі зазначено, що роздрібна торгівля через дрібнороздрібну торговельну мережу є однією із форм позамагазинного продажу товарів,  при якій приміщення не мають торговельного залу для споживачів.
Продаж товарів здійснюється через: 1. пункти некапітальної забудови - кіоски, ларі, ларки, палатки, павільйони для сезонного продажу товарів, торговельні автомати; 2. засоби пересувної мережі - автомагазини, автокафе, авторозвозки, автоцистерни, лавки-автопричепи, візки; 3. технологічне обладнання (низькотемпературні лотки-прилавки), розноски, лотки, столики тощо. 
Через дрібнороздрібну торговельну мережу дозволяється реалізація продовольчих і непродовольчих товарів тільки нескладного асортименту, яка проводиться згідно з правилами їх продажу. 
Як встановлено відповідачем, позивачка здійснює торговельну діяльність в магазині "Оптика" за адресою бульвар Шевченка, 411.
Відповідно до ДБН В.2.2-23:2009 "Терміни та визначення понять" магазин (крамниця) - торговельний об'єкт у роздрібній торгівлі, призначений для організації продажу товарів кінцевим споживачам і надання їм торговельних послуг.
Торговельна зала магазину (крамниці) - торговельне приміщення магазину (крамниці) для показу, вибирання товарів та обслуговування покупців (крім приміщень для приймання скляної тари), яке охоплює площу для розміщення торговельно-технологічного обладнання, вузлів розрахунку, робочих місць продавців та площу для покупців, а також площу проходів, у тому числі основних евакуаційних проходів.
Виходячи з цих положень та фактичних обставин справи, судами вірно встановлено, що ФОП ОСОБА_2 не здійснювала дрібнороздрібну торгівлю, а тому положення Правил роботи дрібнороздрібної торговельної мережі, затверджені наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України № 369 від 08.07.1996 року, на неї не поширюються. 
Згідно із статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
У статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В той же час касаційний суд наголошує на тому, що в силу статті 280 КУпАП орган обов'язок встановити обставини, що мають значення для правильного вирішення справи покладається на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Суд, перевіряючи законність постанови у справі про адміністративне правопорушення, на підставі ст. 2 КАС України, зобов'язаний перевірити чи була оскаржена постанова прийнята в межах повноважень з дотриманням встановленої законом процедури та на законних підставах, та не наділений повноваженням встановлювати обставини справи якими доводиться наявність чи відсутність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, та які не були встановлені при розгляді справи про адміністративне правопорушення
Отже, вирішуючи питання про притягнення позивача до відповідальності за ст. 152 та ст. 155 КУпАП відповідач достовірно не з'ясував чи є необхідним для об'єкта торгівлі приватної форми власності погоджений Виконавчим комітетом Черкаської міської ради режим роботи, а так само чи є об'єкт торгівлі в якому здійснює торговельну діяльність позивачка об'єктом дрібнороздрібної торговельної мережі, у зв'язку з чим не зробив обґрунтованих висновків про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає позивач адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду.
Також, касаційний суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. 
Однак, відповідач, розглядаючи справу про вчинення позивачем кількох правопорушень, не звернув увагу на вимоги вищевказаної статті в частині призначення покарання за кожне правопорушення окремо.
З огляду на вимоги вищевказаних норм, касаційний суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відповідач внаслідок неповного з'ясування обставин справи дійшов передчасного висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, а тому оскаржувану постанову відповідача необхідно скасувати.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до прецедентного права ЄСПЛ рішення судів і трибуналів повинні бути належним чином мотивовані. Ступінь цього обов'язку може варіюватися залежно від характеру рішення, що повинно бути визначено у світлі конкретних обставин справи. (рішення у справі    "Гарсія Руїз проти Іспанії", № 30544/96, від 09.12.1994р.).
Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Також, за змістом рішення ЄСПЛ  у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.
Касаційний суд звертає увагу на те, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, що викладена, зокрема, у справі "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04; 10 лютого 2010 року; пункт 58), "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року), "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судових рішеннях повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів попередніх інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Виконавчого комітету Черкаської міської ради залишити без задоволення.
Постанову Соснівського районного суду міста Черкаси 03 жовтня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                                    М.І. Гриців
                                                                                                    Н.В. Коваленко