ПОСТАНОВА
Іменем України

11 грудня 2018 року 
Київ
справа №817/2073/16
касаційне провадження №К/9901/41311/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді - Шипуліної Т.М.,
суддів: Бившевої Л.І.,  Хохуляка В.В., 
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 14.03.2017 (суддя Сало А.Б.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2017 (головуючий суддя - Шидловський В.Б., судді: Бучик А.Ю., Шевчук С.М.) у справі №817/2073/16 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними і скасування рішення та розпорядження,
В С Т А Н О В И В:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у листопаді 2016 року звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення від 22.11.2016 № 0001744000 про застосування фінансових санкцій, а також розпорядження від 22.11.2016 № 462-р про анулювання дії ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 617161000869, терміном дії з 29.03.2016 до 29.03.2017.
Рівненський окружний адміністративний суд постановою від 14.03.2017 адміністративний позов задовольнив.
Житомирський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 26.10.2017 залишив постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14.03.2017 без змін.
Головне управління ДФС у Рівненській області звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просило постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 14.03.2017 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2017 скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема: статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), частини першої статті 11, частини першої статті 69, частини п'ятої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент вирішення справи судами попередніх інстанцій).
Зокрема, зазначає, що факт продажу неповнолітній особі алкогольного напою у магазині, належному позивачу, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, копіями пояснень понятих, матерілами, отриманими працівниками Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області під час формування адміністративної справи, показаннями інспектора, наданими в судовому засіданні в суді першої інстанції.
Переглядаючи оскаржені судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи на підставі встановлених фактичних обставин у справі правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що працівниками Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області було складено протокол про адміністративне правопорушення від 31.08.2016 серії РВ №013157, яким зафіксовано факт продажу алкогольного напою (пляшки пива «Жигулівське» ємністю 0,5л.) особі, яка не досягла 18 років - ОСОБА_2, продавцем ОСОБА_3 магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1»: АДРЕСА_1, в якому здійснює господарську діяльність Фізична особа-підприємець ОСОБА_1.
Вказані матеріали направлені до адміністративної комісії Шубківської міської ради Рівненського району Рівненської області на розгляд, за результатами якого прийнято постанову від 29.09.2016 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності на підставі частини другої статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосування до неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510грн.
Вказана постанова від 29.09.2016 була оскаржена ОСОБА_3 у судовому порядку. Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 01.11.2016 у справі № 570/4682/16-а (провадження №2-а/570/75/2016) позов ОСОБА_3 був задоволений в повному обсязі: скасовано постанову адміністративної комісії адміністративної комісії Шубківської міської ради Рівненського району Рівненської області від 29.09.2016 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення  у вигляді штрафу в сумі 510грн. Таке судове рішення відповідно до інформації, внесеної до Єдиного державного реєстру судових рішень, яка є відкритою для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України, набрало законної сили 11.11.2016.
Головним управлінням ДФС у Рівненській області 26.10.2016 отримано подання Головного управління національної поліції в Рівненській області від 18.10.2016 «Про усунення причин та умов, що сприяли незаконному продажу алкогольних напоїв неповнолітнім», в якому зазначено вищезазначені обставини.
В свою чергу, 22.11.2016 Головне управління ДФС у Рівненській області прийняло:
податкове повідомлення-рішення № 0001744000, яким на підставі частини другої  статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР  застосовано до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 6800грн.;
розпорядження № 462-р про анулювання дії ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 617161000869, терміном дії з 29.03.2016 до 29.03.2017.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності продавця кафетерію, належного позивачу, за вчинення адміністративного правопорушення, що полягало у реалізації алкогольного напою неповнолітній особі, скасована. 
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»  від 19.12.1995 № 481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.
Частинами четвертою та п'ятою статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»  від 19.12.1995 № 481/95-ВР передбачено, що продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку. У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.
Таким чином, суб'єкт господарювання вправі здійснювати реалізацію алкогольних напоїв виключно повнолітнім особам.  
Відповідальність за вказане правопорушення передбачена частиною другою  статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР, відповідно до якої за порушення вимог статті  15-3  цього  Закону  до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в сумі 6800 гривень.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»  від 19.12.1995 № 481/95-ВР ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі порушення вимог статті 15-3 цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях.
Таким чином, у разі здійснення суб'єктом господарювання реалізації алкогольних напоїв неповнолітній особі, до такого суб'єкта господарювання застосовується відповідальність у вигляді штрафу в сумі 6800 грн. та анулювання ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, постанову адміністративної комісії Шубківської міської ради Рівненського району Рівненської області від 29.09.2016 про притягнення продавця магазину, що належить Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, яке полягало у продажі алкогольного напою неповнолітній особі, скасовано судовим рішенням (постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 01.11.2016 у справі № 570/4682/16-а (провадження №2-а/570/75/2016)), яке набрало законної сили.
Вказане судове рішення мотивоване посиланням на відсутність беззаперечних доказів факту здійснення ОСОБА_3 продажу неповнолітній особі ОСОБА_2 алкогольного напою (пляшка пива «Жигулівське» ємністю 0,5 л.) у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1». Так, у матеріалах адміністративної справи відсутній касовий чек (або його копія) щодо продажу алкогольного напою, відсутні фото- або відеофіксації такого правопорушення, жоден зі свідків не вказав про те, що бачив сам факт продажу неповнолітній особі алкогольного напою. 
Відповідно до частини четвертої  статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України  (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій) вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.
Диспозиція наведеної правової норми прямо вказує на те, що постанова суду у справі про адміністративний проступок є обов'язковою для суду, який розглядає справу. Разом з тим, вказане положення встановлює межі обов'язковості зазначеного різновиду судових рішень для адміністративного суду, що розглядає конкретну адміністративну справу. Така обов'язковість поширюється лише на те питання, чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої прийнято відповідну постанову.
За результатами оцінки усіх доказів у сукупності, не обмежуючись врахуванням лише тих обставин, які встановлені постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 01.11.2016 у справі №570/4682/16-а (провадження №2-а/570/75/2016), суди попередніх інстанцій під час розгляду справи дійшли висновку про непідтвердження факту вчинення позивачем порушення щодо продажу алкогольного напою неповнолітній особі належними та допустимими  доказами в розумінні статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України  (в редакції чинній на час вирішення  справи судами попередніх інстанцій)  .
Обґрунтування, наведені відповідачем у касаційній скарзі, фактично містять лише вимоги здійснити переоцінку встановлених судами обставин справи, а також додатково перевірити докази, що не входить в межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом касаційної інстанції).  
Враховуючи викладене, висновок судів попередніх інстанцій про неправомірність застосування до позивача штрафних санкцій спірним актом індивідуальної дії є обґрунтованим. 
З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Головного управління ДФС у Рівненській області без задоволення, а оскаржуваних судових рішень судів попередніх інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення.
Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 14.03.2017 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2017 у справі №817/2073/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду | | Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева В.В.Хохуляк