Постанова
Іменем України
 
30 січня 2019 року
місто Київ
 
справа № 757/60188/16-ц
провадження № 61-19753св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Стрільчука В. А.,
суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_2,
відповідачі: ОСОБА_3, Національний банк України, Публічне акціонерне товариство «Банк Форум»,
третя особа - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2017 року у складі судді Остапчук Т. В. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 30 травня 2017 року у складі колегії суддів: Усика Г. І., Невідомої Т. О., Ратнікової В. М.,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до суду до зазначених відповідачів про стягнення грошових коштів.
Позивач обґрунтовувала заявлені вимоги тим, що 18 лютого 2014 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») укладено договір банківського вкладу № 236/2200/687554 на суму 114 029, 00 дол. США зі сплатою 11, 2 % річних, строком до 18 травня 2014 року. 19 лютого 2014 року та 20 лютого 2014 року вона зверталась до банку із заявами про видачу вкладу, але відповідач такі вимоги не виконав. Протягом дії договору на вклад нараховані відсотки у розмірі 3 106, 22 дол. США. Загальна сума, що підлягає виплаті за договором, складає 117 135, 22 дол. США. 
14 березня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення № 14 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк Форум». Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 13 березня 2014 року № 355 
«Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Форум» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 16 червня 2014 року № 49 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум». 
Позовні вимоги до ОСОБА_3 обґрунтовувала тим, що він, як найбільший опосередкований акціонер банку, здійснював неналежний контроль, що призвело до завдання збитків позивачу у вигляді неповернення грошових коштів, а тому він повинен нести солідарно з банком відповідальність за порушення права власності позивача. 
На обґрунтування позовних вимог до Національного банку України позивач посилалась на те, що відповідно до законодавства Національний банк України розробляє основні засади грошово-кредитної політики, здійснює регулювання і нагляд з метою забезпечення фінансової стабільності банківської системи України, захисту інтересів вкладників і кредиторів, а тому зобов'язаний був проаналізувати погіршення регулятивного капіталу ПАТ «Банк Форум» та запобігти порушенню прав вкладників, використавши встановлені законом заходи впливу.
Стислий виклад заперечень відповідача
Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, вважав його необґрунтованим та таким, у задоволенні якого необхідно відмовити.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції врахував відсутність доказів на підтвердження наявності вини відповідачів ОСОБА_3, Національного банку України, ПАТ «Банк Форум» у заподіянні збитків позивачеві та визначеного Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядку виплати відшкодування Фондом вкладів фізичних осіб.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 30 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2017 року залишено без змін.
Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції та зазначив, що ОСОБА_2 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що діями відповідачів їй завдано майнову шкоду в розмірі 117 135, 22 дол. США, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність її позовних вимог.
ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 просила скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов повністю.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що висновки судів першої та апеляційної інстанції про непідтвердження належними та допустимими доказами вини відповідачів не відповідають дійсності. Наслідком дій ОСОБА_3 стала неплатоспроможність ПАТ «Банк Форум», що завдало збитків позивачу. Отже, на її переконання, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Окрім цього, зазначила, що суд апеляційної інстанції порушив принцип змагальності сторін, оскільки розглянув справу, незважаючи на клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
ОСОБА_3 надав суду відзив на касаційну скаргу, у якому зазначив про її безпідставність та необґрунтованість і необхідність залишення її без задоволення.
ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, ухвалою від 09 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у травні 2018 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають до застосування правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 213 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, далі - ЦПК України 2004 року), відповідно до яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд перевірив у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, за наслідками чого зробив такі висновки.
Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 18 лютого 2014 року між позивачем та ПАТ «Банк Форум» укладено договір банківського вкладу № 263/2200/687554 на суму 114 029, 00 дол. США, зі сплатою 11, 2 % річних, на строк до 18 травня 2014 року.
Протягом дії договору банківського вкладу на внесені кошти нараховані відсотки у розмірі 3 106, 22 дол. США.
Постановою Правління Національного банку України від 13 березня 2014 року № 135 ПАТ «Банк Форум» віднесено до категорії неплатоспроможних.
Рішенням Виконавчої дирекції Фонду «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» від 14 березня 2014 року № 14 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Форум» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 14 березня 2014 року до 13 червня 2014 року.
Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 13 червня 2014 року № 355 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Форум» та згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду № 49 з 16 червня 2014 року розпочалась процедура ліквідації ПАТ «Банк Форум» з відчуженням у процесі ліквідації всіх або частини активів і зобов'язань на користь приймаючого банку.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 28 травня 2015 року № 106 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум» на 1 рік, до 16 червня 2016 року включно, які в подальшому рішенням цього ж органу від 26 травня 2016 року № 840 продовжено ще на два роки, до 15 червня 2018 року включно.
Оцінка аргументів, викладених у касаційній скарзі
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Згідно з частиною першою статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
У статті 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» учасники банку відповідають за зобов'язаннями банку згідно із законами України та статутом банку. Власники істотної участі зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку.
Пов'язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність (частина п'ята статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).
Таким чином, особа, яка вимагає стягнення відшкодування шкоди з власників істотної участі у банку та/або їх керівників, має довести факт заподіяння такої шкоди цими особами, розмір зазначеної шкоди, надати докази наявності причинного зв'язку між невиконанням зобов'язань та заподіяною шкодою.
Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем вимог позову, зокрема наявності вини відповідачів та причинно-наслідкового зв'язку між діями/бездіяльністю ОСОБА_3 та ліквідацією банку. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що саме власник істотної участі ПАТ «Банк Форум», тобто ОСОБА_3 не вжив дієвих і своєчасних заходів з фінансування й підтримки цього банку для проведення його діяльності відповідно до вимог законодавства, що призвело до подальшого погіршення фінансових показників його діяльності та неможливості своєчасного виконання банком зобов'язань перед вкладниками та іншими кредиторами.
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що до ОСОБА_3, як власника істотної участі у ПАТ «Банк Форум», застосовувалися будь-які заходи впливу за порушення вимог законодавства у сфері банківської діяльності, оскільки його вина у настанні неплатоспроможності банку не встановлена й не доведена. Крім того, до закінчення ліквідаційної процедури відсутні правові підстави стверджувати про доведеність факту шкоди, завданої ОСОБА_2
Верховний Суд вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про недоведеність вини ОСОБА_3 у настанні неплатоспроможності ПАТ «Банк Форум» та відсутність підстав для покладення на нього відповідальності за зобов'язаннями банку перед позивачем, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.
Відповідно до статей 52, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги кредиторів вважаються погашеними у разі, якщо при завершенні ліквідаційної процедури вони залишилися незадоволеними в зв'язку з недостатністю майна.
За змістом статті 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк.
За таких обставин відсутні підстави стверджувати про те, що позивач вже зазнала майнової шкоди, оскільки її вимоги в порядку реалізації процедури ліквідації підлягають погашенню у порядку черговості.
Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції порушив принцип змагальності сторін, оскільки розглянув справу незважаючи на клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, Верховний Суд визнає необґрунтованими, оскільки відповідно до частини першої статті 305 ЦПК України 2004 року суд відкладає розгляд справи за клопотанням сторони лише у разі визнання зазначених причин неможливості явки у судове засідання поважними.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено судами на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, установивши, що ОСОБА_2 не доведено заподіяння їй шкоди внаслідок дій чи бездіяльності ОСОБА_3, що є процесуальним обов'язком позивача відповідно до розподілу тягаря доведення між сторонами спору, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 30 травня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                          В. А. Стрільчук

Судді                                                                                                            В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

О. В. Ступак