Постанова                                                  
Іменем України
 
21 листопада 2018 року
м. Київ
 
справа №  392/548/16-ц
провадження № 61-21176св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д., 
суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,
відповідач - ОСОБА_5,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_5 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2016 року у складі судді                   Кавун Т. В. та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Кіселика С. А., Авраменко Т. М., Суровицької Л. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до               ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
 
Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Мала Виска в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю                ОСОБА_5, загинула її матір ОСОБА_6 
Вона понесла витрати на поховання матері в сумі 29 436,54 грн. Через втрату близької людини вона переживає душевні та фізичні страждання, стан її здоров'я потребує відновлення, а тому вважає, що їй завдано моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. 
Просила суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь витрати, понесені на поховання матері в сумі 29 436,54 грн, та моральну шкоду в сумі 100 000 грн.        
 
Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області                  від 06 жовтня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 29 436,54 грн понесених матеріальних витрат та 25 000 грн грошового відшкодування моральної шкоди. 
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави 551,20 грн судового збору. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, автомобіля під керуванням відповідача, позивачу було завдано моральну шкоду у зв'язку зі смертю її матері. ОСОБА_4 також понесла матеріальні витрати  у зв'язку з похованням своєї матері.
 
Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 грудня                    2016 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_5
Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області                      від 06 жовтня 2016 року змінено.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 17 528 грн понесених матеріальних витрат та 5 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_5 в дохід держави 1 102,40 грн судового збору.    
  
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції не врахував причинного зв'язку між діями водія велосипеда                  ОСОБА_6, які  не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, та настанням дорожньо-транспортної пригоди, а тому розмір стягуваної моральної шкоди підлягає зменшенню. Понесені позивачем витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, які винний зобов'язаний відшкодовувати відповідно до статті 1201 ЦК України, а тому зменшив суму відшкодування матеріальної шкоди. 
 
У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4
 
Касаційна скарга мотивована тим, що витрати на поховання мають бути стягнуті не вище граничної вартості надгробних пам'ятників у цій місцевості, що не врахували суди. В діях відповідача відсутня вина, а тому він не має обов'язку відшкодування моральної шкоди.
 
Відзив на касаційну скаргу позивач не подавала. 
 
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню. 
 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Справа передана до Верховного Суду.
 
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частин першої, другої  та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Суди установили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Мала Виска                  ОСОБА_6, яка керувала велосипедом, не контролюючи в повній мірі свої дії через стан алкогольного сп'яніння, отримала тілесні ушкодження від зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 111703, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, від яких померла на місці пригоди.
 
Вказаний автомобіль належить на праві власності ОСОБА_5
 
Кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, закрито у зв'язку з відсутністю в діях                  ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення.
 
З лікарського свідоцтва про смерть № НОМЕР_2 та довідки про причину смерті № НОМЕР_2 від 05 жовтня 2015 року вбачається, що причиною смерті ОСОБА_6 є травми, отримані нею при зіткненні з легковим автомобілем. 
 
На поховання ОСОБА_6 її дочка ОСОБА_4 понесла витрати в сумі 29 436,54 грн, з яких на гроб, хрест, табличку, послуги катафалка, платки, вінки, стрічку на загальну суму 4 395 грн (а.с.13); платки, рушники, простирадло, подушку, покривала, носові хустинки на суму 4 403 грн                   (а.с. 21); на пам'ятник в сумі 8 730 грн та на проведення поминального обіду в сумі 11 908,54 грн, на підтвердження чого надала відповідні квитанції.
 
Згідно із положеннями статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Частиною другою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
 
Згідно з частиною першою та другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
 
Відповідно до статті 1021 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.
 
Вирішуючи спір в частині стягнення матеріальної шкоди та стягуючи витрати на поховання у розмірі 17 528 грн, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач надала докази на оплату цих витрат, а особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, ОСОБА_5, зобов'язана в порядку статті                1201 ЦК України відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ОСОБА_4, ці витрати.
 
Такі висновки судів відповідають обставинам справи та вимогам закону не в повній мірі.
 
Суд апеляційної інстанції з врахуванням положень Закону України «Про поховання та похоронну справу», правильно зменшив розмір стягуваної матеріальної шкоди, оскільки витрати, понесені на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання в розумінні статті 1201 ЦК України.
 
Проте, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи касаційної скарги в частині відшкодування позивачу витрат на спорудження надгробного пам'ятника.
 
Згідно з роз'ясненнями, наведеними у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов'язані відшкодувати витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги та обряди) тій особі, яка понесла ці витрати.
 
Витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але сума таких витрат не повинна перевищувати граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож у цій місцевості.
 
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суди попередніх інстанцій помилково виходили з фактичної вартості пам'ятника у                         сумі 8 730 грн.
 
Визначення граничної вартості стандартних пам'ятників і огорожі у даній місцевості зазначено у додатку до постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» № 45 від 03 жовтня                      2008 року. 
 
Для Кіровоградської області така вартість складає 2 000  грн, однак суди помилково стягнули 8 730 грн в якості витрат на спорудження пам'ятника.
 
Отже, доводи касаційної скарги в цій частині є обґрунтованими, а судові рішення такими, що не відповідають вимогам закону і підлягають зміні, оскільки 6 730 грн є зайво стягнутими коштами, саме на цю суму слід зменшити завдану позивачу майнову шкоду, стягнувши витрати на поховання у розмірі 10 798 грн (2 000 грн + 4 395 грн + 4 403 грн).
 
Касаційна скарга не містить доводів щодо безпідставного стягнення інших витрат на поховання, а суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права в межах касаційної скарги.
 
Положеннями частин першої-третьої статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
 
Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім?єю.
 
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).
 
Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшли правильного висновку про те, що внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, автомобіля під керуванням відповідача, позивачу було завдано моральну шкоду у зв'язку зі смертю її матері.
 
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, суд апеляційної інстанції з врахуванням вимог розумності та справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про зменшення розміру такого відшкодування з огляду на суб'єктивну сторону зазначеного кримінального правопорушення, а також грубу необережність                   ОСОБА_6, яка проявилась в порушенні Правил дорожнього руху України.
 
Таким чином доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права в цій частині є необґрунтованими.
Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
 
Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, судові рішення першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам статті    263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості та підлягають зміні в частині відшкодування витрат на поховання.
 
Згідно із положеннями статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
 
Оскільки позивач у цій справі звільнений від сплати судового збору відповідно до положень Закону України «Про судовий збір», а колегія суддів дійшла висновку про зміну судових рішень в частині стягнення витрат на поховання, судові витрати, понесені відповідачем за подання касаційної скарги слід компенсувати йому за рахунок держави.
 
Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.
 
Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області                    від 06 жовтня 2016 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 грудня 2016 року змінити в частині відшкодування матеріальних витрат, понесених у зв'язку із похованням.
 
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати на поховання в сумі 10 798 гривень.
 
В частині стягнення моральної шкоди рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 грудня 2016 року залишити без змін.
 
Компенсувати ОСОБА_5 за рахунок держави сплачений судовий збір в сумі  507 гривень 85 копійок.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                     Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                               О. В. Білоконь
 
                                                                                                             Б.І. Гулько
 
Є. В.Синельников
 
С. Ф. Хопта