ПОСТАНОВА
Іменем України

07 лютого 2019 року 
Київ
справа №812/1709/15
адміністративне провадження №К/9901/30958/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:  судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу | Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області
на постанову | Луганського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року (суддя С.В. Борзаниця)
та ухвалу | Донецького апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2016 року (колегія суддів у складі: Р.Ф. Ханова, Л.А. Василенко,  С.В. Жаботинська)
у справі | № 812/1709/15
за позовом | Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКРОМ»
до | Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області
про | визнання протиправним та скасування рішення від 23 листопада 2015 року №36 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІКРОМ» (далі - ТОВ «ВІКРОМ») звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області від 23 листопада 2015 року №36 про анулювання реєстрації товариства, як платника податку на додану вартість
Позов мотивований тим, що відповідачем не здійснено заходів для встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи передбачених законодавством, що призвело до протиправного винесення рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ.
Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2016 року, адміністративний позов задоволено частково. Скасовано рішення Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області від 23 листопада 2015 року № 36 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, з підстав протиправності його прийняття. В задоволенні вимог про визнання протиправним вищезазначеного рішення відмовлено.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що на момент прийняття рішення, повідомлення Державного реєстратора про не підтвердження відомостей про юридичну особу податковому органу не надавалось, докази про існування запису в ЄДР відсутні, внаслідок чого, прийняття спірного рішення є передчасним та безпідставним.
Не погоджуючись з судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити, оскільки вважає, що судові рішення були ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також на те, що податкова інспекція діяла відповідно до норм Податкового кодексу України та у зв'язку з тим, що 02 грудня 2015 року позивача зареєстровано як платника податку на додану вартість, необхідність в скасуванні рішення від 23 листопада 2015 року № 36 відсутня, адже відсутній предмет спору.
Відзив або заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав. 
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Серії А00 № 331032 є юридичною особою з 28 лютого 1996 року № 1 383 105 0001 000025, місцезнаходження юридичної особи: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Заводська, б. 1г-1, перебуває на податковому обліку в Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області з 06 березня 1996 року має реєстраційний номер 1707, відповідно до свідоцтва від 05 жовтня 2004 року №16631605 зареєстрований платником податку на додану вартість.
Відповідачем 23 вересня 2015 року на адресу позивача направлено запит № 2604/12-14-15-01/21 про надання пояснень та їх документального підтвердження відповідно до підпункту 73.3.6 статті 73 ПК України.
Податковою інспекцією 25 вересня 2015 року складено довідку № 60/12-14-15-03/21 про неможливість вручення запиту від 23 вересня 2015 року №2604/12-14-15-01/21 ТОВ «ВІКРОМ», з посиланням на положення пункту 12.3 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року №1588 (в редакції наказу від 22 квітня 2014 року №462),
Податковим органом 28 вересня 2015 року зроблено запит №920/12-14-15-03/12 на встановлення місцезнаходження позивача, як платника податків
В.о. начальника ОУ ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області 30 вересня 2015 року складено довідку про встановлення місцезнаходження платника податків № 725, якою місцезнаходження платника податків не встановлено.
Відповідачем 06 жовтня 2015 року прийнято Рішення № 507 про доцільність направлення державному реєстратору повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням.
Податковим органом 07 жовтня 2015 року складено Повідомлення №3129/12-14-18/18 про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням (форма № 18-ОПП), за формою встановленою Додатком 24 до Порядку обліку платників податків і зборів, яке надіслано реєстраційній службі для проведення заходів згідно з частиною дванадцятою статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».
Відповідачем 24 листопада 2015 року прийнято рішенням № 36 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «ВІКРОМ» з 23 листопада 2015 на підставі підпункту «ж» пункту 184.1статті 184 Податкового кодексу України. Пунктом четвертим спірного рішення зазначено, що факт відсутності чи неможливості установити місцезнаходження підтверджено повідомленням № 725 від 30 вересня 2015 року.
Судами попередніх інстанцій також встановлено, що з метою підтвердження відомостей про юридичну особу ТОВ «ВІКРОМ» Реєстраційною службою Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області направлено на адресу позивача повідомлення від 12 жовтня 2015 року № 1201 про необхідність подання державному реєстратору реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу в строк до 12 листопада 2015 року.
Позивачем 29 жовтня 2015 року направлено на адресу Реєстраційної служби Сєвєродонецького МУЮ реєстраційну картку Форми 6 про підтвердження відомостей про юридичну особу, проте 30 листопада 2015 року лист повернуто за закінченням встановленого терміну зберігання.
Спірним питанням у даній справі є правомірність прийняття відповідачем рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість на підставі запису про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу від 20 листопада 2015 року № 13831440018000025.
Так, відповідно до підпункту «ж» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі, якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців наявний запис про відсутність юридичної особи або фізичної особи за її місцезнаходженням (місцем проживання) або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.
Порядок внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, визначений статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15 травня 2003 року №755-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №755-IV).
Згідно з абзацом 2 частини дванадцятої статті 19 Закону №755-IV у разі надходження (поштовим відправленням або в електронному вигляді в порядку взаємообміну) державному реєстратору від органу доходів і зборів повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки.
Згідно з абзацом 1 частини чотирнадцятої статті 19 зазначеного Закону у разі неподання юридичною особою протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність підтвердження   зазначених   відомостей датою, яка встановлена для чергового подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу.
В абзаці 2 частини чотирнадцятої статті 19 Закону №755-IV визначено: якщо державному реєстратору повернуто поштове відправлення, державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.
Таким чином, внесення до Єдиного державного реєстру запису про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, зокрема про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, здійснюється за ініціативою державного реєстратора або органу доходів і зборів.
Підставами для внесення до Єдиного державного реєстру запису про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, зокрема про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, є ненадання юридичною особою державному реєстратору для підтвердження відомостей про юридичну особу реєстраційної картки у встановлений Законом строк або ненадання юридичною особою протягом місяця з дати надходження їй повідомлення державного реєстратора, що надсилається останнім у разі отримання від органу доходів і зборів повідомлення про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, такої реєстраційної картки.
При цьому обов'язковою передумовою направлення органом доходів і зборів до державного реєстратора повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням є проведених заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи.
Процедура встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податку до направлення державному реєстратору органом ДФС повідомлення встановленого зразка передбачена розділом XII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року № 1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 року за № 1562/2030 (далі - Порядок).
Відповідно до пункту 12.4 розділу XII Порядку щодо кожного платника податків, щодо якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ органу ДПС, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою.
В силу приписів пункту 12.5 розділу XII Порядку, якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) контролюючого органу протягом трьох робочих днів приймає рішення про надсилання до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою № 18-ОПП (додаток 24) для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону №755-IV.
Аналогічні правила встановлення місцезнаходження платника податків закріплені і в Положенні про організацію взаємодії підрозділів податкової міліції з іншими структурними підрозділами органів державної податкової служби для встановлення місцезнаходження платника податків, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 17 травня 2010 року № 336 (далі - Положення).
Так, згідно із підпунктами 3.1.1, 3.1.2 пункту 3.1 розділу II Положення  щодо кожного платника податків, який відсутній за місцезнаходженням (місцем проживання) та місцезнаходження (місце проживання) якого не з'ясовано, структурний підрозділ органу ДПС проводить такі заходи: шляхом спілкування (телефон, пошта, факс, виїзд за місцезнаходженням тощо) із платником податків з'ясовує його фактичне місцезнаходження (місце проживання); за допомогою Єдиного банку даних платників податків встановлює місце проживання засновників і керівників платника податків та отримує інформацію стосовно інших платників податків, де зазначені особи є засновниками чи керівниками.
Відповідно до пункту 3.2 розділу II Положення у разі підтвердження відсутності платника податків за місцезнаходженням (місцем проживання) структурний підрозділ органу ДПС, який є ініціатором запиту, готує за відповідною формою запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків та направляє до підрозділу податкової міліції.
Так, відповідно до пункту 4.2. Положення № 336, підрозділ податкової міліції при прийнятті рішення про організацію заходів із встановлення місцезнаходження платника податків обов'язково здійснює вихід за його адресою. У разі незнаходження за адресою платника податків необхідно: якщо платник податків зареєстрований за адресою жилого приміщення (квартири), опитати власника такого приміщення (квартири) (за згодою) щодо місцезнаходження за вказаною адресою платника податків, а також місцезнаходження посадових осіб платника податків, та оформити відповідно такі заходи (пояснення або рапорт); якщо платник податків зареєстрований за адресою приміщення, в якому розташовано виробництво, офіси тощо, необхідно опитати власника приміщення-орендодавця (за згодою) щодо оренди та місцезнаходження платника податків, вказаного у запиті (пояснення або рапорт).
Відповідно до пункту 4.8. Положення кожний проведений захід оформлюється документально (довідкою або рапортом).
Пунктом 5.5. Положення визначено, що анулювання реєстрації за ініціативою відповідного контролюючого органу може бути здійснене на підставах, визначених у підпунктах «б» - «з» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України.
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що підрозділ податкового органу надсилає повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням державному реєстратору для вжиття заходів, передбачених абзацом другим частини чотирнадцятої статті 19 Закону №755-IV, лише після здійснення передбачених Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року № 1588, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 року за № 1562/2030 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), та Положенням про організацію взаємодії підрозділів податкової міліції з іншими структурними підрозділами органів державної податкової служби для встановлення місцезнаходження платника податків, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 17 травня 2010 року № 336, (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), заходів для встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи.
Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 15 квітня 2014 року у справі № 21-4а14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Червоний сердолік» до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області, Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців Харківської міської ради про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.
У справі, що розглядається, суди попередніх інстанції встановили, що на момент прийняття рішення повідомлення Державного реєстратора про не підтвердження відомостей про юридичну особу податковому органу не надавалось, докази про існування запису в ЄДР відсутні.
Отже, враховуючи, що положенням встановлений чіткий перелік документів, які дають підстави для прийняття рішення про анулювання реєстрації за ініціативою контролюючого органу та запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на дату прийняття оскаржуваного рішення податковий орган прийшов до передчасного висновку про прийняття оскаржуваного рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.
Щодо посилань податкового органу на отримання 20 листопада 2015 року від державного реєстратора відомостей за номером №13831440018000025 « 143-Внесення інформації щодо відсутності юридичної особи (позивача у справі) за вказаною адресою», відповідно до якої відомість була оброблена на наступний робочий день 23.11.2015 року, в результаті обробки відомості платник перейшов в обліковий стан « 8- відсутній за юридичною адресою» не заслуговують на увагу, оскільки доказів отримання зазначеної інформації впродовж розгляду справи судами попередніх інстанцій податковий орган не надав.
Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для часткового задоволення позову. 
Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.
Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області залишити без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2016 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

........................

........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду