ПОСТАНОВА
Іменем України

28 листопада 2018 року 
Київ
справа №813/3777/16
провадження №К/9901/21985/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Білоуса О. В., Шарапи В. М.,
розглянув у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 813/3777/16
за позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2017 року, прийняту у складі головуючого судді Кузана Р. І., та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого - Макарика В. Я., суддів: Коваля Р. Й., Святецького В. В.,
І. Суть спору
1. У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувсь до суду з адміністративним позовом до Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - Галицький ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області), в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Галицького ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області Барнича Володимира Миколайовича про відкриття виконавчого провадження ВП № 52052801.
2. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 27 жовтня 2016 року на адресу позивача надійшла постанова державного виконавця Галицького ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області Барнича В. М. про розшук майна боржника від 21 жовтня 2016 року, прийняту в межах виконавчого провадження ВП № 52052801.
2.1. Вказує, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 06 квітня 2016 року йому не була надіслана, що свідчить про порушення відповідачем вимог частини п'ятої статті 25, статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV.
2.2. Позивач наголошує, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження ВП № 52052801, оскаржувався до Франківського районного суду міста Львова, про що було відомо відповідачу. Ця обставина досліджувалась судом при розгляді справи про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 06 квітня 2016 року ВП №50743436. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2016 року у справі № 876/4456/16 визнано незаконною вказану постанову державного виконавця. 
2.3. Крім того позивач зазначає, що постановою про повернення виконавчого документа від 29 червня 2016 року ВП № 50743436, повернуто стягувачу такий виконавчий документ, що продовжило строк пред'явлення його до виконання та надало можливість стягувачу повторно пред'явити виконавчий документ до виконання. 
2.4. При цьому, державним виконавцем при винесенні спірної постанови не враховано, що постанова державного виконавця від 29 червня 2016 року ВП № 50743436 про повернення виконавчого документа скасована постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року у справі 813/2487/16. 
2.5. Вважаючи, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 06 квітня 2016 року ВП № 52052801, яка прийнята на підставі повторно пред'явленого виконавчого документа до виконання, який оскаржений в судовому порядку та не набрав законної сили, є незаконною, ОСОБА_1 звернувсь до суду з вимогою про її скасування.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
3. 07 вересня 2016 року державним виконавцем Галицького відділу ДВС  прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52052801 з виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення № ПС2 716028 від 21 січня 2016 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень.
4. В постанові № ПС2 716028 вказано, що на підставі частини другої статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у разі несплати ОСОБА_1 штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, у порядку примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу в сумі 850,00 гривень.
5. Позивачем штраф своєчасно не сплачений, а тому вказана постанова супровідним листом Управління патрульної поліції у місті Львові № 21065/41/12/2016 від 18 серпня 2016 року надіслана на адресу відповідача для примусового виконання у порядку статті 308 КУпАП у зв'язку з несвоєчасною сплатою штрафу.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
6. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року, в позові відмовлено. 
7. Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, діяв відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", оскільки строк пред'явлення вимоги до виконання не закінчився.
8. Зазначена позиція підтримана Львівським апеляційним адміністративним судом, який за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.
IV. Касаційне оскарження 
9. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
10. Свою касаційну скаргу мотивує неврахуванням судами попередніх інстанцій, що в межах виконавчого провадження ВП №50743436 29 червня 2016 року державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, яка разом з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 50743436 від 06 квітня 2016 року скасована в судовому порядку за наслідками їх оскарження.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
11. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
12. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
13. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
14. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
15. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
16. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження", від 21 квітня 1999 року за № 606-XIV в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин (далі - Закон № 606-XIV).
17. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 вказаного Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.
18. Відповідно до положень пункту 6 частини другої статті 17 Закону № 606-XIV постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом, підлягають виконанню державною виконавчою службою.
19. Строки пред'явлення виконавчих документів до виконання містяться у статті 22 Закону № 606-XIV, згідно з пунктом 1 частини першої якої постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох місяців.
20. За змістом статті 23 Закону № 606-XIV строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред'явленням виконавчого документа до виконання.
21. В силу частини першої статті 25 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.
22. За приписами частини першої статті 26 Закону № 606-XIV державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 
1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 
2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 
3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 
4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 
5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 
6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 
6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;
7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 
8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.
23. Статтею 47 Закону № 606-XIV обумовлено, що повернення виконавчого документу стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.
VI. Позиція Верховного Суду
24. Зі змісту позовних вимог слідує, що позивач вказує на протиправність оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження у зв'язку з тим, що постанова у справі про адміністративне правопорушення № ПС2 716028 від 21 січня 2016 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. оскаржувалась позивачем в судовому порядку, а отже не набрала законної сили.
25. Разом з тим матеріалами справи підтверджується, що позивачем подано державному виконавцю оригінал квитанції № 121 від 29 грудня 2016 року про сплату штрафу в сумі 850,00 гривень. Таким чином, у зв'язку зі сплатою позивачем основної суми заборгованості, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження 25 січня 2017 року державним виконавцем Галицького ВДВС Барничем В. М. закінчено виконавче провадження ВП № 52052801.
26. При цьому, позивач не звертався до державного виконавця з клопотанням про повернення виконавчого документа у зв'язку з його оскарженням.
27. Так, постанова у справі про адміністративне правопорушення № ПС2 716028 від 21 січня 2016 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення вже була пред'явлена до виконання, у зв'язку з чим 06 квітня 2016 року було відкрите виконавче провадження ВП 50743436. Постановою державного виконавця від 29 червня 2016 року ВП № 50743436 виконавчий документ повернуто стягувачу у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.
28. Враховуючи приписи статті 47 Закону № 606-XIV,  в яких обумовлено, що повернення виконавчого документу стягувачу не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону, Верховний Суд вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про правомірність оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 52052801, оскільки виконавчий документ поданий стягувачем у строк, встановлений законом для пред'явлення його до виконання.
29. При цьому слід зауважити, що скасування рішень державного виконавця в межах іншого виконавчого провадження ВП 50743436 не створює жодних правових наслідків для державного виконавця за виконавчим провадженням ВП № 52052801.
30. Доводи ж касаційної скарги не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
31. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
32. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
VII. Судові витрати
33. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                М. І. Смокович 
Судді                                                                                          О. В. Білоус
                                                                                                                        В. М. Шарапа