ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року 
м. Київ

Справа №  910/3055/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Пількова К. М.,
здійснив розгляд у письмовому провадженні касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "КИЇВМІСЬКБУД" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 (суддя Зеленіна Н. І.) і постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 (головуючий - Зубець Л. П., судді: Алданова С. О., Мартюк А. І.) у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОБУДКОМПАНІ"
до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "КИЇВМІСЬКБУД"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Саарланд Буд Інвест"
про стягнення 668400,35 грн. інфляційних втрат та 142884,73 грн. 3% річних
Короткий зміст і підстави позовних вимог
1. У березні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОБУДКОМПАНІ" (далі - ТОВ "ТЕХНОБУДКОМПАНІ", Товариство, новий кредитор) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "КИЇВМІСЬКБУД" (далі - ПрАТ "ХК "КИЇВМІСЬКБУД", Компанія, боржник, генпідрядник) про стягнення з відповідача 668400,35 грн. інфляційних втрат і 3% річних у сумі 142884,73 грн., нарахованих за період з 26.11.2015 по 28.02.2018.
2. Позовна заява обґрунтовується тим, що      13.11.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Саарланд Буд Інвест" (далі - "Саарланд Буд Інвест", первісний кредитор) та ТОВ "ТЕХНОБУДКОМПАНІ" укладено договір відступлення права вимоги (далі - договір відступлення від 13.11.2015), за умовами якого позивач набув право вимоги до відповідача за договором №105 від 24.12.2012 на виконання робіт з капітального ремонту корпусу відкритих форм туберкульозу легень Київської міської туберкульозної лікарні №2 (смт. Гостомель) (далі - договір підряду №105), укладеним між ТОВ "Саарланд Буд Інвест" (підрядник) та ПрАТ "ХК "КИЇВМІСЬКБУД" (генпідрядник), а оскільки за договором №105 у відповідача була наявна заборгованість у розмірі 2107189,20 грн., яка була сплачена лише 28.02.2016, то Компанія має сплатити інфляційні втрати та 3% річних, нараховані позивачем на підставі статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за період з 26.11.2015 по 28.02.2018.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.07.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018, позов задоволено повністю. 
4. Рішення та постанова мотивовані положеннями статей 512, 514, 525, 526, 530, 610, 625, 629, 837, 854 ЦК України, статей 193, 323 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статей 13, 73-79, 86, 276 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), з урахуванням яких суди дійшли висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на прострочення виконання генпідрядником грошового зобов'язання за договором підряду №105, внаслідок чого стягненню з боржника підлягають інфляційні втрати та 3% річних, нараховані новим кредитором за період з 26.11.2015 по 28.02.2018. При цьому суди виходили зі встановлення судовими рішеннями у справі №910/29845/15 (між тими ж сторонами) преюдиціальних обставин наявності у відповідача заборгованості за договором підряду №105 у розмірі 2107189,20 грн., переходу права вимоги від ТОВ "Саарланд Буд Інвест" до ТОВ "ТЕХНОБУДКОМПАНІ" за договором відступлення від 13.11.2015, повідомлення боржника про відступлення вимоги та початку прострочення сплати відповідачем грошових коштів позивачу у розмірі 2107189,20 грн. з 26.11.2015.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погодившись з рішенням місцевого суду та постановою апеляційної інстанції, ПрАТ "ХК "КИЇВМІСЬКБУД" звернулося з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати повністю та прийняти нове рішення про відмову в позові повністю.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
6. В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанцій статей 530, 625 ЦК України та статей 73, 76, 241, 326 ГПК України, наголошуючи на тому, що Товариство звернулося до суду про стягнення інфляційних втрат і 3% річних у зв'язку з невиконанням рішення суду, але правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження", і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
7. Позивач у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення з мотивів, викладених у оскаржуваних судових рішеннях.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
8. 24.12.2012 між відповідачем (генпідрядник) та третьою особою (підрядник) укладено договір підряду №105, за умовами розділу 1 якого генпідрядник доручає, а підрядник зобов'язується у 2012-2013 роках, з урахуванням поточного фінансування, виконати, відповідно до умов цього договору капітальний ремонт корпусу відкритих форм туберкульозу легень Київської міської туберкульозної лікарні №2 за адресою: смт. Гостомель Київської обл. (надалі - роботи). Генпідрядник зобов'язується прийняти та оплатити виконані підрядником роботи. Склад і обсяг робіт, що доручається до виконання підряднику визначаються проектною документацією. Обсяги робіт можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків, про що сторонами укладається додаткова угода.
9. Додатковою угодою №1 сторони виклали пункт 3.1 договору підряду №105 в новій редакції, а саме: Ціна цього договору складається з вартості робіт, матеріалів, з яких вони виконуються, та обладнання, розрахована та погоджена сторонами на підставі договірної ціни (додаток №1) до договору. Ціна цього договору становить 38260784,60 грн., у тому числі ПДВ 20% -                          6376797,43 грн.: - 2013 р. - 16 111 331, 60 грн., в т.ч. ПДВ - 2 685 221, 93 грн.; 2014 - 22 149 543, 00 грн., в т.ч. ПДВ - 3 691 575, 50 грн. Остаточна вартість всього комплексу робіт, зазначених в п.1.1 цього договору, визначається за фактом виконання підрядником всіх робіт по договору, згідно актів приймання виконаних робіт, що надаються підрядником і підписується генпідрядником.
10. В пунктах 3 і 4 цієї додаткової угоди сторони погодили продовжити строки виконання робіт до 19.12.2014, та викласти додаток №2 до договору підряду №105  "календарний план виконання та фінансування робіт" в новій редакції. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2014 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.
11. 13.11.2015 між ТОВ "Саарланд Буд Інвест" (підрядником) та позивачем укладено договір про відступлення права вимоги за договором підряду №105, за умовами пунктів 1 якого третя особа передає належне йому право вимоги згідно з договором підряду №105, а позивач приймає відповідне право вимоги, яке належить первісному кредитору за основним договором в порядку та на умовах, які передбачені цим договором та чинним законодавством України.
12. Згідно з пунктами 2, 4 договору відступлення від 13.11.2015 сторони домовились про те, що у відповідності до умов цього договору до позивача переходять права третьої особи у зобов'язанні, яке виникло з основного договору в обсязі і на умовах, що існують на момент переходу цих прав. Право вимоги первісного кредитора до ПрАТ "ХК "КИЇВМІСЬКБУД" на момент укладення даного договору складає 2107189,20 грн., яке підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2 та актами виконаних робіт, що підписані сторонами. Вказана заборгованість на момент укладення цього договору не погашена.
13. Пунктами 6 та 7 договору відступлення від 13.11.2015 визначено, що моментом переходу права вимоги первісного кредитора за основним договором до нового кредитора є підписання даного договору сторонами. Новий кредитор зобов'язаний повідомити боржника про відступлення права вимоги.
14. 17.11.2015 позивач направив відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги №01/201 від 17.11.2015, у якому вимагав протягом семи днів з моменту отримання даного повідомлення сплатити заборгованість за договором підряду №105 у сумі 2107189,20 грн. 
15. Відповідач отримав вказане повідомлення 18.11.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0101116941377.
16. Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 у справі №910/29845/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2017 та постановою Верховного Суду від 14.02.2018, позов ТОВ "ТЕХНОБУДКОМПАНІ" задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ "ХК "КИЇВМІСЬКБУД" на користь ТОВ "ТЕХНОБУДКОМПАНІ" 2107189,20 грн. основного боргу. Відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення 219609,51 пені, 14028,68 грн. 3 % річних та 20439,73 грн. інфляційних втрат за період з 01.09.2015 по 20.11.2015 з мотивів їх нарахування передчасного до виникнення у відповідача прострочення виконання грошового зобов'язання.
17. 28.02.2018 відповідачем було сплачено позивачу грошові кошти у розмірі          2107189, 20 грн., тобто після завершення перегляду справи №910/29845/15 у касаційному порядку.
Позиція Верховного Суду
18. Здійснивши розгляд касаційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, подані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.
19. В силу вимог пункту 1 частини 1 статті 512 та статті 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
20. Згідно з частиною 2 статті 530 ЦК України строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у 7-денний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
21. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
22. Виходячи зі змісту частини 1 статті 598, статей 599, 600, 604- 609 ЦК України саме по собі судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 цього Кодексу. Отже, за змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.04.2018 по справі №908/1394/17).
23. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов'язань,   незалежно від підстав їх виникнення.
24. Касаційна інстанція враховує, що вказана правова позиція викладена у постанові від 16.05.2018 по справі №686/21962/15-ц, при ухваленні якої Великою Палатою Верховного Суду було відступлено від висновків Верховного Суду України, викладених у: 1) постанові від 20.01.2016 у справі №6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження", і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України); 2) постанові від 02.03.2016 у справі №6-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина 5 статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов'язальних правовідносин.
25. Наведеним повністю спростовується помилкове твердження скаржника про те, що Товариство звернулося до суду про стягнення інфляційних втрат і 3% річних у зв'язку з невиконанням рішення суду, але правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження", тому до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).
26. Відповідно до частини 3 статті 13, частини 1 статті 76, частини 1 статті 78, частини 1 статті 79 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
27. Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
28. Частиною 4 статті 75 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
29. Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
30. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.
31. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" №28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII).
32. Чинним рішенням Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 у справі №910/29845/15 (між тими ж сторонами) встановлено факти невиконання Компанією грошових зобов'язань зі сплати 2107189,20 грн., початку прострочення таких зобов'язань з 26.11.2015, а також щодо переходу права вимоги ТОВ "Саарланд Буд Інвест" до ТОВ "ТЕХНОБУДКОМПАНІ" за договором відступлення від 13.11.2015 і повідомлення боржника про відступлення вимоги, тому вказані фактичні обставини не підлягають повторному доказуванню при вирішенні спору у цій справі.
33. Суди попередніх інстанцій, дослідивши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, достеменно встановили факт прострочення виконання відповідачем зобов'язання з погашення заборгованості за договором підряду №105, як наслідок, дійшли обґрунтованого висновку про наявність у позивача права вимагати стягнення з боржника інфляційних втрат і 3% річних, нарахованих до дати повного виконання останнім свого грошового зобов'язання зі сплати 2107189,20 грн. основного боргу, а саме в період з 26.11.2015 по 28.02.2018.
34. Отже, чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, у зв'язку з чим колегія суддів відхиляє необґрунтовані доводи скаржника про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень   статті 625 ЦК України.
35. Оскільки судовими рішеннями у справі №910/29845/15 встановлено той факт, що відповідач не здійснив розрахунків після спливу 7-денного строку від дня отримання вимоги ТОВ "ТЕХНОБУДКОМПАНІ" про виконання умов договору підряду №105 на загальну суму 2107189,20 грн., тобто не виконав грошове зобов'язання своєчасно, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що новий кредитор вправі вимагати стягнення з відповідача інфляційних втрат і 3% річних, нарахованих починаючи з 26 листопада 2015 року.
36. Місцевий та апеляційний господарські суди правильно зазначили про те, що рішення судів у справі №910/29845/15 не є актами, на підставі яких у відповідача виник обов'язок сплатити суму заборгованості, позаяк таке грошове зобов'язання виникло на підставі правочину - договору підряду №105.
37. Перевіривши здійснений Товариством розрахунок інфляційних втрат і 3% річних, місцевий та апеляційний господарські суди визначили, що спірні суми вірно нараховані новим кредитором за період з 26.11.2015 по 28.02.2017. При цьому, матеріали справи не містять заперечень відповідача проти обґрунтованості здійсненого позивачем розрахунку шляхом подання до суду відповідного контррозрахунку.
38. З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про обґрунтованість позовних вимог.
39. Верховний Суд також погоджується з викладеними у відзиві на касаційну скаргу доводами Товариства, відповідність яких чинному законодавству та фактичним обставинам справи підтверджується вищенаведеними висновками судів попередніх інстанцій.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
40. Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
41. Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них,  місцевий та апеляційний господарські суди дійшли вірного висновку щодо задоволення позову, як наслідок, оскаржувані рішення та постанову ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
42. Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновки судів попередніх інстанцій, у зв'язку з чим, підстави для задоволення касаційної скарги і скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
Щодо судових витрат
43. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "КИЇВМІСЬКБУД" залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 у справі №910/3055/18 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя                                                                      Ю. Я. Чумак

Судді                                                                                          Т. Б. Дроботова    

                                                                                                       К. М. Пільков