Постанова
Іменем України
 
30 січня 2019 року
м. Київ
 
справа № 331/6599/16-ц
провадження № 61-29676ск18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,                Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
відповідачі: ОСОБА_5, товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ РЕНТАЛ», ОСОБА_6, ОСОБА_7, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Бабушкінський відділ державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ РЕНТАЛ» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, у складі судді Світлицької В. М.,     від 05 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області, у складі колегії суддів: Кухаря С. В., Полякова О. З., Трофимової Д. А.,                 від 27 вересня 2017 року.
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ РЕНТАЛ» (далі - ТОВ «АРТ РЕНТАЛ»), ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Бабушкінський відділ державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Бабушкінський ВДВС м. Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області) про зняття арешту з майна.
Позовна заява ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мотивована тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 19 листопада 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого у реєстрі за № 3438 їм належить по           1/2 частині кожному нежитлові будівлі загальною площею 1766, 90 кв. м,               а саме: адміністративна будівля літ. «А-2», площею 569,1 кв. м, гараж          літ. «Б», площею 16,2 кв. м, магазин літ. «А1-3», площею 1188, 8 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 0, 2886 га, кадастровий номер НОМЕР_1.  21 жовтня 2015 року між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, за яким позикодавець ОСОБА_5 передала у спільну сумісну власність позичальників грошові кошти у розмірі 3 200 000, 00 грн без сплати процентів від суми позики строком до 21 грудня 2015 року.       Для забезпечення виконання зобов'язання з повернення суми позики у визначений договором позики строк між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки від 21 жовтня 2015 року, за яким предметом іпотеки є нежитлові будівлі загальною площею 1766, 90 кв. м,      а саме: адміністративна будівля (літ. А-2), площею 561,9 кв. м, гараж (літ. Б), площею 16, 2 кв. м, магазин (літ. А1-З), площею 1188,8 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Актуальну інформацію про державну реєстрацію іпотеки містить запис про іпотеку № НОМЕР_2                від  21 жовтня 2015 року, згідно якого іпотекодержателєм є ОСОБА_5 на підставі договору іпотеки від 21 жовтня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Савицькою О. В., зареєстрованого у реєстрі за № 805. Актуальну інформацію про державну реєстрацію обтяжень містить запис про обтяження № 11692050                    від 21 жовтня 2015 року, згідно якого обтяжувачем є ОСОБА_5 на підставі договору іпотеки від 21 жовтня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Савицькою О. В., зареєстрованого у реєстрі за № 805. Актуальну інформацію про державну реєстрацію обтяжень містить запис про обтяження № 15587489 від 26 липня 2016 року, згідно якого обтяжувачем є Бабушкінський ВДВС                             м. Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 51782912 від 21 липня 2016 року. Згідно постанови Бабушкінського ВДВС м. Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженню № 51782912 від 21 липня 2016 року арешт накладено на нежитлові будівлі загальною площею 1766, 90 кв. м, а саме: адміністративна будівля (літ. А-2), площею 561,9 кв. м, гараж (літ. Б), площею 16,2 кв. м, магазин (літ. А1-З), площею 1188,8 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які належать боржникам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах стягувана TOB «АРТ РЕНТАЛ». Позивачі вважають, що колишнім власником спірного нерухомого майна дійсно був ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 16 лютого 2006 року, але лише до 22 липня 2013 року, коли відбулися прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) - спірного нерухомого майна, що належало на праві особистої приватної власності ОСОБА_10, і переможцем прилюдних торгів стало ТОВ «Верона Груп», яке в подальшому продало їм це майно       19 листопада 2013 року. Актуальну інформацію про державну реєстрацію обтяжень містить запис про обтяження № 12969813 від 20 січня 2016 року, за яким обтяжувачем є Жовтневий районний суд м. Запоріжжя (ухвала суду від 24 грудня 2015 року у справі № 331/8900/15-ц), але заходи забезпечення позову були скасовані. Таким чином, на час накладення арешту Бабушкінським ВДВС м. Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області 21 липня 2016 року, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно власниками спірного майна з 19 листопада 2013 року виступали тільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по  1/2 частині, а не колишній власник ОСОБА_10, право власності якого було припинено 22 липня 2013 року після проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), за результатами проведення яких переможцем стало ТОВ «Верона Груп», що також підтверджується рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2016 року, яке набрало законної сили.
Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили суд зняти арешт з нежитлових будівель загальною площею 1766, 90 кв. м,    а саме: адміністративної будівлі (літ. А-2), площею 561,9 кв. м, гараж (літ. Б), площею 16,2 кв. м, магазин (літ. А 1-3), площею 1188,8 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 3 169 749, 00 грн, за реєстраційним номером обтяження № 15587489 від 26 липня 2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за якими обтяжувачем є Бабушкінський ВДВС м. Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженню № 51782912 від 21 липня 2016 року на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є власниками по 1/2 частині кожний на підставі договору купівлі-продажу від 19 листопада 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі № 3438.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Знято арешт з нежитлових будівель загальною площею 1766, 90 кв. м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 124003123101), а саме: адміністративної будівлі (літ. А-2), площею 561, 9 кв. м, гаража (літ. Б), площею 16, 2 кв. м, магазина (літ. А 1-3), площею 1188, 8 кв. м, що розташовані за адресою:            АДРЕСА_1, вартістю 3 169 749, 00 грн, за реєстраційним номером обтяження № 15587489 від 26 липня 2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за якими обтяжувачем є Бабушкінський ВДВС м. Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 51782912 від 21 липня         2016 року, на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є власниками           по 1/2 частині кожний на підставі договору купівлі-продажу                           від 19 листопада 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі № 3438.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що на момент накладення арешту на нерухоме майно позивачі були його власниками.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив із того, що суд правильно визначився з правовідносинами, які виникли між сторонами, та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору. 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки останні є власниками спірного майна, на які був накладений арешт.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У жовтні 2017 року ТОВ «АРТ РЕНТАЛ» подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій воно просить скасувати рішення Жовтневого районного суду                       м. Запоріжжя від 05 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 27 вересня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у задоволенні заявлених позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Доводи касаційної скарги обґрунтовано тим, що суди попередніх інстанцій повно і всебічно не з'ясували обставини справи, при вирішенні спору по суті не врахували, що арешт на спірне майно було накладено у порядку забезпечення позову у іншій справі. Разом з цим, місцевим судом невірно застосовано положення статті 60 Закону України «Про виконавче провадження». Вимоги про визнання права власності позивачами не заявлялись.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року       № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
21 січня 2019 року ухвалою Верховного Суду справу за позовом                    ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ТОВ «АРТ РЕНТАЛ»,                ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Бабушкінський ВДВС м. Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області, про зняття арешту з майна, за касаційною скаргою ТОВ «АРТ РЕНТАЛ» на рішення Жовтневого районного суду               м. Запоріжжя від 05 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 27 вересня 2017 року призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Відзиву на касаційну скаргу не подано
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 19 листопада 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належить майно у рівних частках по  1/2 частині, що складається з нежитлових будівель, загальною площею 1766, 90 кв. м, а саме: адміністративна будівля літ. (А-2), площею 569,1 кв. м, гараж (літ. Б), площею 16,2 кв. м, магазин     літ. (А 1-3), площею 1188,8 кв. м, що розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ілліча, буд. 49.
21 жовтня 2015 року між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, за яким ОСОБА_5 передала у спільну сумісну власність позичальників грошові кошти у розмірі 3 200 000, 00 грн строком до 21 грудня 2015 року включно.
З метою забезпечення виконання зобов'язань, що виникають з договору позики, між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки від 21 жовтня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Савицькою О. В., за яким предметом іпотеки є нежитлові будівлі загальною площею 1 766, 90 кв. м,      а саме: адміністративна будівля (літ. А-2), площею 561,9 кв. м, гараж (літ. Б), площею 16,2 кв. м, магазин (літ. А1-З), площею 1188,8 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 0, 2886 га, кадастровий номер якої НОМЕР_1.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки містить запис про іпотеку № НОМЕР_2 від 21 жовтня 2015 року, за якими іпотекодержателєм є ОСОБА_5 на підставі договору іпотеки від 21 жовтня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Савицькою О. В.; актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень містить запис про обтяження № 11692050 від 21 жовтня 2015 року, за якими обтяжувачем є ОСОБА_5 на підставі договору іпотеки від 21 жовтня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Савицькою О. В.; актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень містить запис про обтяження № 15587489 від 26 липня 2016 року, за яким обтяжувачем є Бабушкінський ВДВС м. Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області на підставі постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження № 51782912 від 21 липня           2016 року. 
Згідно постанови Бабушкінського ВДВС м. Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 51782912   від 21 липня 2016 року накладено арешт на нежитлові будівлі загальною площею  1766, 90 кв. м (адміністративна будівля (літ. А-2), площею          561,9 кв. м, гараж (літ. Б), площею 16,2 кв. м, магазин (літ. А1-З),          площею 1188,8 кв. м), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, які належать боржникам ОСОБА_6 та ОСОБА_7,      в інтересах стягувача TOB «АРТ РЕНТАЛ».
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області            від 22 червня 2016 року (справа № 331/8900/15-ц), фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Верона Груп», ОСОБА_5, про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2017 року рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2016 року та ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року залишені без змін. 
Позиція Верховного Суду
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої           статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
За загальним правилом заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК України, 2004 року). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову може звернутись особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта             статті 154 ЦПК України, 2004 року). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до положень частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (стаття 60 у редакції Закону 606-XIV  від 28 травня 1999 року) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Судами встановлено, що постанову Бабушкінського ВДВС                                       м. Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 51782912 від 21 липня 2016 року було винесено на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2016 року про забезпечення позову у справі № 200/12419/16-ц за позовом                  ТОВ «АРТ РЕНТАЛ» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості (а.с. 7, 98). 
Вказану ухвалу було оскаржено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у апеляційному порядку. 
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 лютого       2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилено,               а ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2016 року залишено без змін. Відхиляючи апеляційну скаргу, апеляційний суд вказав про те, що на час пред'явлення позивачами позову про стягнення суми боргу нерухоме майно, на яке накладено арешт та заборону на відчуження, належало апелянтам ОСОБА_3 та ОСОБА_4, проте підстава, згідно якої останні стали власниками спірного майна, була визнана судом недійсною та скасована.
11 жовтня 2018 року постановою Верховного Суду залишено без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Запорізької області від 06 липня 2017 року у справі          № 331/5339/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, предметом якого є спірні нежитлові будівлі. 
У вказаній справі встановлено, що за іпотечним договором 
від 11 липня 2007 року № 49/Zkin-07 іпотекодавцем ОСОБА_7 було передано в іпотеку ТОВ «Український промисловий банк» належне йому на праві власності нерухоме майно, яке розташовано за адресою:                          АДРЕСА_1, що складається з адміністративної будівлі інв. № 066 площею 561,9 кв. м, гаражу інв. № 067 площею 16,2 кв. м, магазину площею 1188,8 кв. м, для забезпечення виконання умов укладеного між цими ж сторонами кредитного договору від 11 липня              2007 року № 49/К-07. 11 липня 2007 року нотаріусом на підставі               статті 73 Закону України «Про нотаріат» у зв'язку з посвідченням іпотечного договору накладено заборону відчуження зазначеного в договорі майна: адміністративної будівлі інв. № 066, гаражу інв. № 067, які належать  ОСОБА_7, до припинення чи розірвання договору. Відомості про обтяження внесені до реєстру (номер запису про обтяження 1986804). Відповідно до договору від 05 вересня 2013 року № 31-Л, укладеного між ліквідатором ТОВ «Укрпромбанк», ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» і Національним банком України, активи, що перебували на балансі             ТОВ «Укрпромбанк», передані в управління і довірчу власність ТОВ «ІК «ІФГ Капітал», внаслідок чого ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» набуло статусу первісного кредитора. У відповідності до акта приймання-передавання від 01 жовтня 2013 року в управління непроданих активів ТОВ «Укрпромбанк» увійшла сума заборгованості ФОП ОСОБА_7 за кредитним договором                   від 11 липня 2007 року № 49/К, яка складала 9 933 811,55 грн.Діючи відповідно до статті 1033 ЦК України та на підставі договору                                                    від 05 вересня 2013 року № 31-Л, ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» за нотаріально посвідченим договором від 05 лютого 2016 року як довірчий власник (первісний кредитор) відступило право вимоги за іпотечним договором      від 11 липня 2007 року № 49//Zkin-07 ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», яке перед цим 03 лютого 2016 року за результатами аукціону та відповідно до договору про відступлення права вимоги від 05 лютого      2016 року набуло право вимоги заборгованості до ФОП ОСОБА_7 за кредитним договором від 11 липня 2007 року № 49/К-07 на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії, укладеного між               ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_7 25 березня 2016 року ТОВ «ФК Інвест-Кредо» відступило право вимоги за іпотечним договором від 11 липня             2007 року № 49/Zkin-07 на користь ТОВ «АРТ РЕНТАЛ» у зв'язку з укладенням між цими ж сторонами договору відступлення права вимоги   від 25 березня 2016 року за кредитним договором від 11 липня 2007 року   № 49/К-07. Договір про відступлення права вимоги посвідчений нотаріально. До переходу спірного нерухомого майна в довірче управління ТОВ «ІК «ІФГ Капітал», яке є предметом іпотеки за іпотечним договором     від 11 липня 2007 року № 49//Zkin-07, цей об?єкт нерухомості був проданий на прилюдних торгах ТОВ «Верона Груп», які відбулись 22 липня 2013 року в порядку примусового виконання наказу від 02 серпня 2010 року № 25/184-09 господарського суду Дніпропетровської області про солідарне стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором від 11 липня 2007 року 
№ 49/К-07 з ФОП ОСОБА_7, ТОВ ВКФ «Будівельник», ПП «Стройсервіс-2000» в загальній сумі 10 984 303,17 грн. ТОВ «Верона Груп» отримало свідоцтво, видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 01 серпня 2013 року за реєстровим № 2224, у зв?язку з чим 18 листопада 2013 року внесено запис про припинення обтяження (номер запису про обтяження 1986790). Під час розгляду справи за позовом ФОП ОСОБА_7 про визнання результатів вказаних торгів недійсними,      19 листопада 2013 року ТОВ «Верона Груп» за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу з відстрочкою платежу продало спірне нерухоме майно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних частках - кожному                     по 1/2 частці, які здійснили реєстрацію права власності на це майно за собою. Постановою Вищого господарського суду України від 04 березня 2015 року задоволено позов ФОП ОСОБА_7, визнано недійсними та скасовано результати прилюдних торгів, які проведені 22 липня 2013 року.
Місцевий суд, розглядаючи спір, не встановив всіх обставин справи, не врахував, що арешт на майно було накладено у межах забезпечення позову у іншій цивільній справі (№ 200/12419/16-ц), не з'ясував наявність спору щодо цього майна та не врахував обставин, встановлених судами у справі                  № 331/5339/16-ц.
Суд апеляційної інстанції не перевірив правильність висновків суду першої інстанції, не перевірив доводи сторін, апеляційної скарги та формально погодився із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для зняття арешту зі спірного майна, а тому висновок апеляційного суду про те, що місцевий суд правильно вирішив спір, є неправильним.
Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
За таких обставин постановлена у справі ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню на підставі статті 411 ЦПК України з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
При новому розгляді справи суду необхідно об'єктивно дослідити вказані в даній постанові докази, у сукупності з іншими доказами у справі, надати оцінку основним доводам та поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як в цілому, так і кожному доказу окремо.
Керуючись статтями 402, 409, 411, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
П О С Т А Н О В И В :
 
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ РЕНТАЛ» задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 27 вересня 2017 року скасувати.
Справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
Головуючий | Д. Д. Луспеник
Судді | О. В. Білоконь
| Є. В. Синельников
| С. Ф. Хопта
| Ю. В. Черняк