ПОСТАНОВА
Іменем України

12 грудня 2018 року 

м. Київ
справа №826/11159/17
адміністративне провадження №К/9901/51457/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Кравчука В.М., 
суддів Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., 
розглянув у порядку письмового провадження справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2018 (колегія у складі суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В., Кучми А.Ю.) у справі №826/11159/17 за позовом ОСОБА_1 до Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії. 

І. РУХ СПРАВИ

1.          Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, в якому просив суд:
−          скасувати реєстраційну дію щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу ЖБК «Обчислювач-14», що не пов'язані зі змінами в установчих документах від 07.03.2014 № 10721070008005311 - зміна керівника юридичної особи, змінений склад підписантів;
−          скасувати реєстраційні дії щодо державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи ЖБК «Обчислювач-14» від 20.11.2016 №10721050009005311- інші зміни;
−          скасувати реєстраційні дії щодо державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи ЖБК «Обчислювач-14» від 28.12.2016 № 10721050010005311- інші зміни;
−          зобов'язати Відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості про скасування реєстраційних дій, а саме - від 07.03.2014 №10721070008005311, від 20.11.2016 №10721050009005311 та від 28.12.2016 №10721050010005311.
2.          Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.11.2017 адміністративний позов задоволено.
3.          Не погоджуючись з вказаною постановою, третьою особою подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить суд вказане судове рішення скасувати та винести нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
4.          Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.11.2017 скасовано та прийнято нову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
5.          22.05.2018 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2018. 
6.          У касаційній скарзі Позивач просить постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2018 скасувати та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.11.2017. 
7.          Ухвалою Верховного Суду від 26.06.2018 у зазначеній справі було відкрито провадження. 28.02.2017 надійшов відзив від відповідача. 
8.          Позивач заявила клопотання про розгляд справи за її участі. Однак, ухвалою від 10.12.2018 в задоволенні такого клопотання було відмовлено.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що Позивачка з вересня 2008 року перебувала на посаді голови правління ЖБК «Обчислювач-14». Згідно рішення позачергових зборів членів, мешканців ЖБК «Обчислювач-14» від 20 лютого 2014 року обрано головою зборів ОСОБА_4, секретарем зборів ОСОБА_5, прийнято до членів кооперативу власників (співвласників) квартир - 24 особи, обрано Правління ЖБК «Обчислювач-14» в складі 10 осіб, обрано членів ревізійної комісії. Вирішено заявити про недовіру ОСОБА_6, як керівнику ЖБК «Обчислювач-14» та звільнити її від виконання обов'язків керівника.
10.          Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 20.02.2017 у цивільній справі №    759/13344/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ЖБК «Обчислювач-14», Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Святошинського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання рішень загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Обчислювач-14» 23.01.2014 та 20.02.2014 незаконними позовні вимоги задоволено частково. Визнано незаконними рішення позачергових зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Обчислювач-14» 23.01.2014 та 20.02.2014. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 18.07.2017 залишено без змін Рішення Святошинського районного суду міста Києва.
11.          Після набрання рішенням Святошинського районного суду м Києва у справі №759/13344/16-ц законної сили, позивачка звернулась до Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації щодо скасування реєстраційних дій, вчинених на підставі рішень позачергових зборах членів Житлово-будівельного кооперативу «Обчислювач-14» від 23.01.2014 та від 20.02.2014. Оскільки звернення позивачки залишено без задоволення, вона звернулась до суду з позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

12.          В обґрунтування позовних вимог Позивачка зазначала, що спірні реєстраційні дії вчинено державними реєстраторами на підставі рішень, які скасовано рішенням Святошинського районного суду м. Києва.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

13.          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому порядку визнано недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства, на підставі яких (протоколів) Відповідачем і було вчинено спірні реєстраційні дії, а отже записи № 10701070027011581 від 28.10.2015, №10701070028011581 від 29.10.2015, № 10701070029011581 від 02.11.2015, №10701070031011581 від 02.11.2015 є протиправними та підлягають скасуванню.
14.          Однак суд апеляційної інстанції не погодився із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
15.          Вчиненню реєстраційних дій передує звернення до державного реєстратора із відповідним пакетом документів, який передбачений ч. 4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». В матеріалах справи відсутні жодні належні докази того, що позивач зверталась до Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації для проведення відповідних реєстраційних дій. Згідно пояснень представника позивача, під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції, останній наголошував, що позивач зверталась до відповідача у встановленому порядку із письмовою заявою та необхідними документами. Для надання оцінки вказаним посиланням, судом витребовувалась у представника позивача вказані документи, у зв'язку із чим судові засідання неодноразово відкладались, однак запитувані докази так надані і не були.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

16.          Позивач у касаційній скарзі відзначає, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, зокрема:
А) Закон не покладає обов'язку на зацікавлену особу подавати державному реєстратору копії судових рішень, які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, оскільки вчинення таких дій відбувається не в заявочному порядку;
Б) апеляційна інстанція не мала підстав відкривати апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3, а її скарга підлягала поверненню, оскільки ОСОБА_7 не є особою, яка в даному судовому процесі має адміністративну процесуальну дієздатність.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

17.          Оцінюючи наведені сторонами аргументи та доводи касаційної скарги, Суд виходить з наступного.
18.          Відповідно до ч. 1 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
19.          Відповідно до ч. 1-3 статті 242 КАС України (у редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
20.          Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду апеляційної інстанції відповідає не повністю, а вимоги касаційної скарги є частково обґрунтованими з огляду на наступне. 
21.          Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
22.          Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
23.          Законом, що регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців є Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003р. № 755-IV (далі - Закон № 755-IV).
24.          Дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, а також фізичних осіб - підприємців (ч. 1 ст. 3 Закону № 755-IV).
25.          Враховуючи зазначене, суди попередніх інстанцій мали перевірити законність та правомірність дій Відповідача в частині виконання вимог цього Закону.
26.          Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що до спірних правовідносин має застосовуватися п.1 ч.1 ст. 25 Закону № 755-IV, який регулює державну реєстрацію та інші реєстраційні дії на підставі документів, що подаються заявником. Виходячи з цього, на думку суду, заявниця мала звернутися до державного реєстратора із відповідною заявою та пакетом документів.
27.          Колегія суддів з таким висновком не погоджується, оскільки підставою реєстрації у справі, що розглядається, було судове рішення. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону № 755-IV державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо:
- визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу;
- визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи;
- заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій;
- накладення/зняття арешту корпоративних прав;
- зобов'язання вчинення реєстраційних дій;
- скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі;
- виділу юридичної особи;
- провадження у справах про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, прийнятих відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом";
- припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи;
- відміни державної реєстрації припинення юридичної особи;
- припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи;
- відміни державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця;
- відміни в порядку апеляційного/касаційного оскарження рішення суду, на підставі якого вчинено реєстраційну дію.
28.          Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону № 755-IV направлення судових рішень, які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій здійснюється у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та Єдиним державним реєстром судових рішень.
29.          При цьому з матеріалів справи вбачається, що ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 18.07.2017, якою залишено без змін Рішення Святошинського районного суду міста Києва у цивільній справі № 759/13344/16-ц, було належним чином надіслано Відповідачу.
30.          Враховуючи зазначене, суди повинні були перевірити правомірність бездіяльності Відповідача з огляду на вимоги  п.2.ч.1 ст. 25 Закону № 755-IV. Проте, суди не вірно застосували норми матеріального права, внаслідок чого не з'ясовано обставин, що стосуються предмету спору, зокрема причини не проведення Відповідачем реєстраційних дій за рішенням суду. Натомість апеляційний суд поклав в основу рішення твердження про те, що позивачка не зверталася до державного реєстратора. Тобто обставину, що не має правового значення для реєстраційних дій, які вчиняються на виконання судового рішення.
31.          Щодо доводу, наведеного в п. 16-Б), то Cуд вважає його таким, що заслуговує на увагу. Суд апеляційної інстанції виходив з наявності у ОСОБА_3 права на звернення до суду із апеляційною скаргою, оскільки вона є членом ЖБК «Обчислювач-14» і скасування реєстраційних дій, які пов'язані із затвердженням нової редакції статуту, змінює коло її прав та обов'язків як власника квартири. 
32.          Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серії АГ №476108, ЖБК «Обчислювач-14» знаходиться: АДРЕСА_1 Згідно витягу Про державну реєстрацію прав Серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 
33.          Водночас, доказів дійсного членства ОСОБА_3 в ЖБК «Обчислювач-14» у справі немає. Її було прийнято до кооперативу рішенням загальних зборів ЖБК «Обчислювач-14» від 23.01.2014, однак Рішенням Святошинського районного суду міста Києва у справі № 759/13344/16-ц це рішення зборів було визнано незаконним.
34.          За правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у Постановах від 24.06.2008 у справі №2/164-35/246, від 02.09.2008, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.
35.          Зазначена правова позиція була підтримана Верховним Судом постанові від 17.05.2018 у справі № 904/5618/17, у постанові від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17 та інших і є сталою.
36.          Для вирішення питання про порушення прав чи інтересів особи, яка не брала участі у справі, суд має з'ясувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому. 
37.          Застосовуючи цей висновок до обставин справи, Суд звертає увагу, що матеріали справи жодним чином не підтверджують членство ОСОБА_3 в ЖБК «Обчислювач-14», а отже не підтверджено чи є ОСОБА_3 особою, інтересів якої стосується рішення суду першої інстанції.
38.          Той факт, що ОСОБА_3 є власником квартири в будинку не свідчить про те, що оскаржуване рішення стосується її прав, обов'язків чи інтересів. Тобто, суд апеляційної інстанції повинен був з'ясувати питання членства ОСОБА_3 в ЖБК «Обчислювач-14».
39.          Відповідно до ст. 24 КАС України Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.
40.          Як зазначено у ч. 4 ст. 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.
41.          Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об'єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права. 
42.          Відповідно до частин другої та четвертої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом.
43.          З огляду на те, що суд апеляційної інстанції припустився помилки під час розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги, скасування рішення суду апеляційної інстанції з поверненням справи для продовження розгляду до апеляційного суду для перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. 
Керуючись ст. 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково..
Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2018 у справі №826/11159/17 скасувати, направити справу для продовження розгляду до Шостого апеляційного адміністративного суду

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              Н.В. Коваленко