ПОСТАНОВА
Іменем України

20 листопада 2018 року 
Київ
справа №127/6314/17
адміністративне провадження №К/9901/16302/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 серпня 2017 року (суддя В.М. Бойко) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2017 року (судді: Т.О. Драчук (головуючий), А.Г. Загороднюк, Ю.П. Полотнянко) у справі № 127/6314/17 за позовом ОСОБА_2 до   в.о. заступника начальника митниці - начальника управління боротьби з митними правопорушеннями Львівської митниці Державної фіскальної служби Скоромного Ярослава Ігоровича про визнання неправомірною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2) звернувся до суду з позовом до в.о. заступника начальника митниці - начальника управління боротьби з митними правопорушеннями Львівської митниці Державної фіскальної служби Скоромного Ярослава Ігоровича (далі - відповідач) про визнання неправомірною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0487/209080204/17 від 10.03.2017, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою   статті 481 Митного кодексу України   та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 17 000,00 гривень.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем, на його думку не було вчинено правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачено частиною третьою   статті 380 Митного кодексу України, а тому оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил № 0487/209080204/17 від 10.03.2017, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 17 000,00 гривень підлягає скасуванню, оскільки відповідач діяв не у відповідності до вимог чинного, на час виникнення спірних правовідносин, законодавства.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2017 року, у задоволенні позву відмовлено повністю.
4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що позивачем було порушено вимоги частини третьої   статті 380 Митного кодексу України, оскільки позивачем було перевищено встановлений   статтею 380 Митного кодексу України строк тимчасового ввезення автомобілів, а тому відповідач приймаючи оскаржувану постанову № 0487/209080204/17 від 10.03.2017, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 17 000,00 гривень, діяв у межах та у відповідності до чинного законодавства.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погодившись із рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 серпня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2017 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги   ОСОБА_2 у повному обсязі.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
6. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 15.02.2017 року близько 14 год. 35 хв. гр. України ОСОБА_2 автомобілем марки «BMW Х5», VIN НОМЕР_7, реєстраційний номер НОМЕР_1 прямував у приватну поїздку з України до Республіки Польща через митний пост «Краковець» Львівської митниці ЦФС.
В ході митного контролю за допомогою АСМО «Інспектор-2006» Львівської митниці та САІС Держмитслужби України було встановлено, що Вінницькою митницею виставлено орієнтування від 16.02.2016 року № 763/8/02-80-66 відповідно до якого вказаним громадянином порушено термін Тимчасового ввезення ТЗ р/н НОМЕР_2. В подальшому, в процесі проведення перевірки в ЄАІС Держмитслужби України встановлено, що гр. України ОСОБА_2 15.02.2015р. ввіз на митну територію України транспортний засіб реєстраційний номер НОМЕР_2, марки «LEXUS LX570» кузов № НОМЕР_3 (країна реєстрації - Республіка Молдова) через митний пост «Болган - Христова» Вінницької митниці у митному режимі тимчасового ввезення до 1 року. Також було встановлено, що гр. України ОСОБА_2 22.07.2015 ввіз на митну територію України транспортний засіб реєстраційний номер НОМЕР_4, кузов                  № НОМЕР_5, марки «MERCEDES-BENZ E420CDI» (країна реєстрації - Республіка Молдова) через митний пост «Краковець» у митному режимі тимчасового ввезення до 1 року.                  
10 березня 2017 року заступником начальника митниці Скоромним Я.І. винесено постанову № 0487/209080204/17, згідно якої позивача визнано винним у порушенні митних правил, передбачених      ч. 3   ст. 481 Митного кодексу України.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
7. В доводах касаційної скарги позивач цитує норми матеріального та процесуального права, перелічує порушення, які на його думку допущено відповідачем при прийнятті ним оскаржуваної постанови постанови в справі про порушення митних правил № 0487/209080204/17 від 10.03.2017, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою   статті 380 Митного кодексу України   та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 17 000,00 гривень та вказує на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій того, що позивачем не було порушено вимог встановлених частиною третьою   статті 481 Митного кодексу України, оскільки ним, враховуючи окремі положення Митного кодексу України, було здійснено перетин на транспортних засобах і державного кордону, і митного кордону України. 
8. Відповідачем відзиву (заперечень) на касаційну скаргу надано не було.
9. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
10. Митний кодекс України (у редакції Закону, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин):
10.1. Пункти 4, 24 частини першої статті 4.
Ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов'язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку.
Митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
10.2. Стаття 95.
Встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту:   1) для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб); 2) для залізничного транспорту - 28 діб; 3) для авіаційного транспорту - 5 діб; 4) для морського та річкового транспорту - 20 діб; 5) для трубопровідного транспорту - 31 доба; 6) для трубопровідного транспорту (з перевантаженням на інші види транспорту) - 90 діб.
2. До строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у   статті 192   цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).
10.3. Стаття 103.
Тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
10.4. Стаття 192.
1. Якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.
2. Органи доходів і зборів не відшкодовують перевізнику витрати, понесені у зв'язку із вжиттям заходів, передбачених цією статтею.
10.5. Частина четверта статті 255.
Не допускається перевищення строку, зазначеного у частині першій цієї статті, у зв'язку з проведенням правоохоронними органами та підрозділами внутрішньої безпеки органів доходів і зборів спеціальних операцій, перевірок та інших заходів, які не є операціями, що здійснюються в рамках виконання процедур митного контролю.
10.6. Частина перша статті 318.
Митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
10.7. Частини перша, третя, п'ята, шоста статті 380.
Тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.
Тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з   УКТ ЗЕД   та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.
Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України інших транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу.
Строки, передбачені абзацами першим та другим цієї частини, можуть бути продовжені органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.
Громадяни-резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобов'язання про зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, один транспортний засіб особистого користування, що класифікується за товарною позицією 8703 (крім товарної підпозиції 8703 10) згідно з   УКТ ЗЕД, та причіп до нього, що класифікується за товарною підпозицією 8716 10 згідно з УКТ ЗЕД (за умови ввезення разом із транспортним засобом), на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року (який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби можуть бути тимчасово ввезені на митну територію України за умови подання органу доходів і зборів документів, що підтверджують право власності громадянина на такі транспортні засоби та їх реєстрацію на території відповідної країни.
Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.
У разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання органам доходів і зборів власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим відмови на користь держави чи знищення або руйнування.
10.8. Частина перша статті 458.
Порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
10.9. Стаття 460.
Вчинення порушень митних правил, передбачених   частиною третьою статті 469,   статтею 470,   частиною третьою статті 478,   статтею 481   цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
Перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості (стаття 483 цього Кодексу), виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).
10.10. Частина третя статті 481.
Перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
10.11. Стаття 486.
Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.
10.12. Частина перша статті 547.
Митний пост є органом доходів і зборів, який входить до складу митниці як відокремлений структурний підрозділ і в зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на органи доходів і зборів.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
11. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).
12. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у адміністративному позові, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття судами рішень).
13. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що позивачем було порушено вимоги частини третьої   статті 380 Митного кодексу України, оскільки позивачем було перевищено встановлений   статтею 380 Митного кодексу України строк тимчасового ввезення автомобілів, а тому відповідач приймаючи оскаржувану постанову № 0487/209080204/17 від 10.03.2017, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 17 000,00 гривень, діяв у межах та у відповідності до чинного законодавства.
Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивача оскаржуваною постановою було визнано винним у порушенні митних правил (а саме - частини 3   статті 481 Митного кодексу України), у звязку з тим, що позивач перевищив встановлений   статтею 380 Митного кодексу України   строк тимчасового ввезення автомобіля НОМЕР_2, марки «LEXUS LX570» кузов № НОМЕР_3 (країна реєстрації - Республіка Молдова) та автомобіля НОМЕР_6, кузов № НОМЕР_5, марки «MERCEDES-BENZ E420CDI» (країна реєстрації - Республіка Молдова) більш ніж на десять діб, що підтверджено витягами з АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, згідно яких вказані транспортні засоби на момент складання протоколу про порушення митних правил за межі митної території України вивезені не були.
Доводи позивача з посиланням на лист Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 26 травня 2017 року, що ним на вказаних автомобілях 10 липня 2016 року та 2 січня 2017 року відповідно, перетинався кордон через пункт пропуску «Грабарівка» у зв'язку з чим позивачем було дотримано вимог статті 380 Митного кодексу України, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, як правильно зазначили суди першої та апеляційної інстанцій, вивезення транспортних засобів за межі митної території не є тотожним перетину державного кордону на транспортному засобі в розумінні митного та податкового законодавства, оскільки перетин державного контролю ніяким чином не обліковується митними органами.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
14. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 серпня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2017 року слід залишити без задоволення.
15. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
16. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 серпня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2017 року у справі № 127/6314/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер
І.А. Гончарова 
 Р.Ф. Ханова ,
Судді Верховного Суду