ПОСТАНОВА
Іменем України

28 січня 2019 року 
Київ
справа №369/2966/17
адміністративне провадження №К/9901/44057/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А.,  суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.07.2017 (головуючий суддя - Пінкевич Н.С.)
та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 (головуючий суддя - Шурко О.І., судді - Василенко Я.М., Степанюк А.Г.) 
у справі № 369/2966/17
за позовом ОСОБА_2
до Житомирської митниці ДФС
про скасування постанови у справі про порушення митних правил,  

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Житомирської митниці ДФС, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0842/101000014/2016 від 28.02.2017 в частині пунктів 1, 2, 4 про визнання його винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України (далі - МК України), та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено строки накладення адміністративного стягнення, а також процедуру розгляду справи про порушення митних правил, що полягало у розгляді справи за відсутності позивача.

Києво-Святошинський районний суд Київської області постановою від 05.07.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017, відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2

Судові рішення мотивовані тим, що в діях позивача наявний склад правопорушення, передбачений частиною третьою статті 470 МК України, яке є триваючим, а тому відповідачем не пропущено строку накладення адміністративного стягнення, який у даному випадку складає шість місяців з дня виявлення цього правопорушення. Доводи позивача щодо процедурних порушень не знайшли свого підтвердження, оскільки позивач своєчасно повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи про притягнення його до відповідальності за порушення митних правил, проте у визначений час на розгляд справи не з'явився.

Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове, яким позов задовольнити. 

При цьому в обґрунтування касаційної скарги позивач послався на порушення процедури притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, зокрема частини четвертої статті 526 МК України в частині розгляду справи за його відсутності без урахування клопотання про перенесення розгляду справи.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.11.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2

Відповідач своїм правом подати відзив на касаційну скаргу не скористався, що не перешкоджає перегляду рішень судів попередніх інстанцій.

22.03.2018 справу в порядку, передбаченому пунктом 4 частини першої Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017; далі - КАС України) передано до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 КАС України.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 25.08.2016 громадянином ОСОБА_2 ввезено на митну територію України через п/п «Виступовичі - Нова Рудня» митного поста «Північний» в митному режимі «транзит» з метою власного використання на території України легковий автомобіль марки «BMW 320», кузов НОМЕР_1, д/н Р. Литва НОМЕР_2.

08.09.2016 на адресу Управління боротьби з митними правопорушеннями Житомирської митниці ДФС надійшла службова записка заступника начальника Управління боротьби з митними правопорушеннями щодо відсутності в ЄАІС ДФС інформації про вивезення транспортних засобів за межі митної території України.

Відповідно до вказаної службової записки ОСОБА_2 не було вивезено легковий автомобіль марки «BMW 320», кузов НОМЕР_1, д/н Р. Литва НОМЕР_2 за межі митної території України, чим перевищено більше ніж на десять діб встановлений статтею 95 МК України строк доставки вказаного транспортного засобу до митного органу призначення.

09.09.2016 Житомирська митниця ДФС надіслала на адресу Київської міської митниці ДФС листа з проханням опитати позивача про причини невивезення вищезазначеного транспортного засобу.

25.10.2016 Житомирською митницею ДФС отримано відповідь від Київської міської митниці ДФС, відповідно до якої позивача було викликано для надання пояснень, але останній повідомив про неможливість прибуття до митного органу у зв'язку з поганим самопочуттям.

01.11.2016 відповідач стосовно позивача склав протокол про порушення митних правил № 0842/101000014/2016 за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 МК України. Копію даного протоколу направлено позивачу з повідомленням про розгляд справи 09.12.2016.

08.12.2016 на адресу Житомирської митниці ДФС від позивача надійшло повідомлення про перенесення розгляду справи у зв'язку із його перебуванням на лікуванні, у відповідь на що митницею було відкладено розгляд справи на 13.01.2017 та повідомлено про це позивача.

10.01.2017 на адресу Житомирської митниці ДФС від позивача надійшло повідомлення про перенесення розгляду справи у зв'язку з його відрядженням, у відповідь на що відповідач повторно відклав розгляд справи на 28.02.2017 та повідомлено про це позивача.

23.02.2017 на адресу Житомирської митниці ДФС від позивача надійшло повідомлення про перенесення розгляду справи у зв'язку з його поганим самопочуттям.

28.02.2017 першим заступником начальника Житомирської митниці ДФС прийнято постанову у справі про порушення митних правил № 0842/101000014/2016, якою визнано винним позивача у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 МК України, а також накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 гривень.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем правомірно прийнято оскаржену постанову з огляду на наявність у діях позивача складу порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій, враховуючи наступне.

Відповідно до частини третьої статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 1 частини першої статті 95 МК України визначено, що для автомобільного транспорту строк транзитних перевезень становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). 

При цьому, згідно з частиною другою цієї статті, до цього строку не включаються: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до частини першої статті 192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.
Як вбачається з матеріалів справи, судами попередніх інстанцій не було встановлено наявність обставин, передбачених частиною другою статті 95 МК України, в той час як факт перевищення ОСОБА_5 визначеного пунктом 1 частини першої статті 95 МК України 10-денного строку доставки автомобіля більш, ніж на 10 днів, знайшов своє підтвердження, що не спростовано самим позивачем.

За змістом частини першої статті 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Аналіз наведеної правової норми свідчить про те, що перелік триваючих правопорушень, визначений у статті 467 МК України, не є вичерпним.

МК України не містить визначення поняття триваючого правопорушення. Проте в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з певної протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Перевищення позивачем строку транзитного перевезення транспортного засобу особистого користування, що перебуває під митним контролем, виявлене відповідачем 08.09.2016 за результатами розгляду службової записки заступника начальника Управління боротьби з митними правопорушеннями Житомирської митниці ДФС, на підставі якої відповідач направив 09.09.2016 на адресу Київської міської митниці ДФС листа з проханням опитати громадянина ОСОБА_2 про причини невивезення транспортного засобу марки «BMW 320», кузов НОМЕР_1, д/н Р. Литва НОМЕР_2 за межі митної території України.

При цьому, станом на момент виявлення правопорушення, обов'язок позивача щодо вивезення транспортного засобу за межі території України протягом 10 діб, встановлений пунктом 1 частини першої статті 95 МК України, виконаний не був, що також не спростовано самим позивачем.

Діяння (бездіяльність) позивача щодо невивезення транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, за межі території України, характеризуються невиконанням встановленого приписами МК України обов'язку. Вчиняючи такі діяння, позивач перебував у стані безперервного порушення закону, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер.

Таким чином, оскаржена постанова прийнята відповідачем у межах встановленого частиною першою статті 467 МК України шестимісячного строку накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил.

Відповідно до частини четвертої статті 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про дотримання відповідачем вимог статті 526 МК України, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач завчасно та належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи про порушення митних правил, при цьому двічі розгляд справи відкладався з метою забезпечення реалізації права позивача бути присутнім під час розгляду справи. 

За таких обставин, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про правомірність постанови у справі про порушення митних правил № 0842/101000014/2016 від 28.02.2017 ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 

Керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд 

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.07.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова 

Судді                                                                                                                   І.Я. Олендер

                                                                                                                        Р.Ф. Ханова