Постанова
Іменем України
 
15 листопада 2018 року
м. Київ
 
справа № 758/7684/17
провадження № 61-39233св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), СинельниковаЄ. В., Хопти С. Ф.,
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_4,
відповідач - товариствоз обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство «ЕСКО»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргуОСОБА_5 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 05 грудня 2017 року у складі судді Ларіонової Н. М. та постанову Апеляційного суду міста Києва                    від 20 червня 2018 року у складі колегії суддів: Вербової І. М., Білич І. М., Шахової О. В. у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство «ЕСКО» про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
У червні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом дотовариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство «ЕСКО» (далі - ТОВ ВКП «ЕСКО») про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди.
Позов мотивував тим, що 16 листопада 2011 року він придбав бензинову мотокосу, яку 25 серпня 2015 року здав до ТОВ ВКП «ЕСКО» на повторний гарантійний ремонт. Попередній ремонт мотокоси проведено ТОВ ВКП «ЕСКО» 21 листопада 2014 року шляхом заміни безномерних запчастин, що є істотною зміною функції товару, без зазначення в талоні про проведення ремонту причин поломки та проведеної заміни, що позбавило його можливості визначитись з якістю товару, істотністю недоліку, можливістю використання та наявністю можливої повторної поломки.
На момент звернення позивача до суду з вказаним позовом гарантійний ремонт мотокоси не був проведений і вона знаходилась у відповідача.
Оскільки ремонт відповідачем не виконано в строк, передбачений законом та договором, позивач позбавлений можливості своєчасно користуватися своєю мотокосою, що спричинило йомуморальну шкоду, яка виразилась у моральних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодженого майна розмір якої позивач оцінив її у 50 000 грн, а матеріальну шкоду -в сумі 34 446,76 грн. 
Враховуючи викладене, позивач просив суд розірвати договір про ремонт мотокоси, укладений між ним та відповідачем 25 серпня 2015 року, стягнутиз відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 34 446,76 грн, моральну шкоду в розмірі 50 000 грн, неустойку в розмірі одного відсотка від вартості товару, а саме - 3 560 грн, а всього стягнути 84 446,76 грн. 
 
РішеннямПодільського районного суду міста Києва від 05 грудня 2017 року, залишеним без змін постановоюАпеляційного суду міста Києва                    від 20 червня 2018 року, у задоволенні позовуОСОБА_6 відмовлено. 
У поданій до Верховного Суду 04 липня2018 року касаційній скарзі           ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що істотний недолік товару - несправність бензомерних частин мотокоси, виникла з вини відповідача. Крім того, відповідач, виконавши ремонт вказаного товару, не повідомив позивача про якість та походження вказаних запасних частин, використаних ним під час ремонту, та безпідставно відмовив у проведенні технічної експертизи. Висновки Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в областів м. Києві (далі - Держпродспоживслужба) та Подільського управління поліції Головного управління національної поліції в місті Києві за результатами перевірки його звернень позивач вважає неналежними та недопустимими доказами у справі.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Суди встановили, що 16 листопада 2011 року ОСОБА_4 придбав бензиновумотокосу«SOLO 111В» вартістю 3 560 грн у СПД «ОСОБА_7» була з п'ятирічним гарантійним строком експлуатації.
Протягом зазначеного гарантійного строку, 17 листопада 2014 року, відповідачем був проведений ремонт вказаної мотокоси, що підтверджується актом виконаних робіт від 21 листопада 2014 року № 005432.
25 серпня 2015 року, під час гарантійного строку, позивач повторно здав вказану мотокосу до авторизованого сервісного центру відповідача.
З висновку сервісного центру ТОВ ВКП «ЕСКО» від 27 серпня 2015 року вбачається, що при проведенні діагностики вищевказаної мотокоси відповідачем було встановлено, що інструмент має пошкодження циліндру і поршня, деформацію паливних шлангів, причина несправностей - використання неякісної паливної суміші, що призвело до перегріву двигуна і виходу його з ладу; ця несправність не є дефектом виробника і не може бути усунута по гарантії.
ЛистомГоловного управління Держпродспоживслужбим. Києва від 23 жовтня 2017 року №06.4/14164 щодо результатів позапланової перевірки ТОВ ВКП «ЕСКО», проведеної спеціалістами  вказаної служби в м. Києві на підставі звернення ОСОБА_4 повідомлено, що позапланова перевірка ТОВ ВКП «ЕСКО» проведена, директором сервісного центру ТОВ ВКП «ЕСКО» надані письмові пояснення по суті порушених у зверненні ОСОБА_4 питань, перевіркою не встановлено фактів порушення законодавства про захист прав споживачів, за результатами перевірки не застосовувались будь-які санкції до ТОВ ВКП «ЕСКО».
Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно з положеннями частини п'ятої статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів»(далі - Закон) виробник (виконавець) зобов'язаний забезпечити технічне обслуговування та гарантійний ремонт продукції, а також її випуск і поставку для підприємств, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт, у необхідному обсязі та асортименті запасних частин протягом усього строку її виробництва, а після зняття з виробництва - протягом строку служби, в разі відсутності такого строку - протягом десяти років.
Частиною чотирнадцятою статті 8 Закону визначено, що вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання.
Відповідно до частини першої статті 6 Закону продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
Пунктом 12 частини першої статті 1 Закону встановлено, що істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
Згідно зі статтею 17 Закону за умови виникнення необхідності у визначенні причин втрати якості товару під час гарантійного строку продавець зобов'язаний провести експертизу продукції; при цьому на споживача покладається обов'язок лише довести наявність істотного дефекту продукції, тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.
Відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно застосувавши вищенаведені положення Закону, дотримавшись норм ЦПК України, дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_4 не довів факт виникнення недоліків товару з вини відповідача, а тому відповідно до положень закону відсутні правові підстави для задоволення вимог споживача. Натомість відповідач надав належні докази виникнення цих недоліків з вини позивача.
Таким чином необґрунтованими є доводи касаційної скарги про вину відповідача у несправностібензомерних частин мотокоси. 
Встановивши зазначені обставини, суди дійшли правильного висновку про відсутність підстав для розірвання договору ремонту мотокоси, застосування до відповідача відповідальності у вигляді сплати неустойки та моральної шкоди.
Встановивши, що відповідач виконав ремонт бензопили із заміною деталей, суди правильно виходили з того, що законом та договором не передбачено обов'язкове повідомленняспоживача про якість та походження вказаних запасних частин, а лише безоплатне усунення недоліків товару в розумний строк.
Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судів, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищезгаданої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення першої та апеляційної інстанцій - без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргуОСОБА_5залишити без задоволення.
 
Рішення Подільського районного суду міста Києва від 05 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 20 червня 2018 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: | О. В. Білоконь   Є. В. Синельников    С. Ф. Хопта