ПОСТАНОВА
Іменем України
07 лютого 2019 року 
Київ
справа №818/1046/16
адміністративне провадження №К/9901/33818/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого – Стрелець Т. Г.,
суддів – Білоуса О. В., Желтобрюх І. Л.,
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №818/1046/16
за позовом ОСОБА_1 до Сумського об`єднаного міського військового комісаріату про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою   ОСОБА_1 на додаткову постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року (колегія суддів у складі головуючого судді - Донець Л.О., суддів: Бартош Н.С. , Мельнікової Л.В.)
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. В провадженні Харківського апеляційного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2016р. по справі № 818/1046/16 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
2. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2016р. по справі № 818/1046/16 скасовано.
Прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 у наданні неповної інформації на заяву ОСОБА_1 від 18.08.2016 року.
Зобов`язано Сумський міський військовий комісаріат повторно розглянути заяву № 240 від 18.08.2016 року.
В задоволенні іншої частини позову відмовлено.
3. На адресу Харківського апеляційного адміністративного суду 09.02.2017 року надійшла заява від ОСОБА_1 про прийняття додаткової постанови про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 155 грн. 91 коп., а саме витрат на проїзд – 60 грн., добових – 30 грн., компенсацію за відрив від звичайних занять – 65 грн. 91 коп.
4. За результатами розгляду даної заяви Харківським апеляційним адміністративним судом прийнято додаткову постанову від 03 квітня 2017 року, якою заяву ОСОБА_1 про стягнення з Сумського міського військового комісаріату судових витрат  задоволено частково.
5. Стягнуто на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Сумського міського військового комісаріату, судові витрати в розмірі 62 (шістдесят дві) грн. 95 (дев`яносто п`ять) коп.
6. Не погоджуючись з ухваленим рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до  Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить змінити додаткову постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року та ухвалити нову, якою стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати в повному обсязі.
7. Касаційна скарга аргументована тим, що суд апеляційної інстанції, задовольняючи вимоги про компенсацію витрат за проїзд та за відрив від звичайних занять, протиправно та необґрунтовано відмовив у компенсації позивачу добових витрат, чим порушив норми статті 91 КАС України.
8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 травня 2017 року  відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на додаткову постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року.
9. Верховний Суд ухвалою від 6 лютого 2019 року прийняв до провадження вищезазначену касаційну скаргу.
10. Відповідач надав заперечення на касаційну скаргу, в яких просив залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення – без змін.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
11. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
12. Проаналізувавши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.
13. Відповідно до частини 2 статті 91 КАС України в редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції,  стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачуються іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять – пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.
14.  Відповідно до статті 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать:
1) витрати на правову допомогу;
2) витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
3) витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;
4) витрати, пов`язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.
15. У відповідності до частин 1, 3 статті 91 КАС України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.
16. Як вірно вказав суд апеляційної інстанції, граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
17.  Згідно з п.5 Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 “Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави”, витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.
18. Суд апеляційної інстанції вірно вказав, що витрати на переїзд можуть бути відшкодовані лише у випадках, коли стороні необхідно було здійснити переїзд до адміністративного суду в інше місто або селище. Розмір витрат визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом.
19. Судом встановлено, що квиток на автобус від 20.09.2016 за маршрутом с. Будилка до м. Суми коштував 30 грн. 00 коп. (а.с. 23).
Відповідно, витрати на переїзд можуть бути відшкодовані в сумі вартості наданого позивачем квитка, а саме 30 грн.
20. Стосовно вимог про відшкодування добових витрат колегія суддів зазначає наступне.
Як вірно зазначив суд апеляційної інстанції, добові - це витрати на харчування та фінансування інших особистих потреб сторони та (або) її представника у разі переїзду до іншого населеного пункту. Ці витрати можуть бути підтверджені касовими чеками, рахунком готелю тощо.
21. Разом з тим, будь-яких доказів стосовно наведених вище витрат позивачем не наведено, що, відповідно, виключає можливість компенсації вказаних сум.
22. Стосовно компенсації за відрив від звичайних занять, суд апеляційної інстанції при їх обрахунку виходив із фактично витраченого часу на дорогу, що підтверджується наявним в матеріалах справи квитком від 20.09.2016 року (а.с. 23), та часу, витраченого на судове засідання, що підтверджується журналом судового засідання Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2016 року (а.с. 25) пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.
23. При обрахунку суд використовував відповідну формула, ВЗ = МЗ : РМ х Ч, де:
МЗ – розмір мінімальної заробітної плати (відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», станом на момент участі позивача в судовому засіданні, складає 1450 гривень);
Ч - час, який було витрачено для участі у розгляді справи (у год.);
РМ - робочий місяць (у годинах).
Із наданих позивачем матеріалів, суд встановив, що час витрачений на дорогу, та час, витрачений на судове засідання, становить 4 (чотири) години.
24.  Таким чином, компенсація за відрив позивача від звичайних занять складає 32 (тридцять дві) грн. 95 (дев`яносто п`ять) коп.
25. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками, викладеними у додатковій постанові суду апеляційної інстанції про наявність підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 62 (шістдесят дві) грн. 95 (дев`яносто п`ять) коп., що пов`язані із прибуттям до суду та відривом від звичайних занять.
Решта заявлених вимог не знайшла свого документального підтвердження, а тому апеляційний суд дійшов вірних висновків про відмову у їх задоволенні.
26. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
27. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
28. Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
29. Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
2. Додаткову постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року по справі №818/1046/16 - залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                   Т.Г.Стрелець          
Судді                                                                       О.В.Білоус
                                                                      І.Л.Желтобрюх