ПОСТАНОВА
Іменем України

19 грудня 2018 року 

м. Київ
справа №334/8007/15-а
провадження №К/9901/8762/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Кравчука В.М., 
суддів Анцупової Т.О., Стародуба О.П., 
розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Запоріжжя на постанову Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 22.09.2015 (головуючий суддя Колесник С.Г.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2016 (колегія суддів у складі головуючого судді Дурасової Ю.В., суддів Туркіної Л.П., Коршуна А.О.) у справі №334/8007/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Запоріжжя про зобов'язання вчинити певні дії.
I. ПРОЦЕДУРА
1. ОСОБА_2 звернулась до Ленінського районного суду міста Запоріжжя з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Запоріжжя, в якому просила: 
- визнати незаконним та скасувати рішення робочої групи з вирішення спірних питань щодо застосування норм пенсійного забезпечення Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Запоріжжя від 10.08.2015 №76 щодо відмови у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;
- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Запоріжжя щодо відмови нарахувати та виплатити їй щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці;
- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Запоріжжя нарахувати та виплатити їй з 05.08.2015 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру з урахуванням довідки про суддівську винагороду Апеляційного суду Запорізької області від 05.08.2015.
2. Позовні вимоги мотивовані незаконністю дій відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за наявності обґрунтованих підстав для цього.
3. Постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 22.09.2015, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2016, позов задоволено.
4. У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Запоріжжя із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
5. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Запоріжжя та з 14.07.2010 по 01.04.2015 отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 01.04.2015 з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ, виплата зазначеної пенсії була припинена.
6. 24.03.2014 позивач подала до Вищої ради юстиції заяву про відставку.
7. Постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» №636-VІІІ від 16.07.2015 позивачку звільнено з посади судді Апеляційного суду Запорізької області у зв'язку з поданням заяви про відставку.
8. Відповідно до зазначеної Постанови Верховної Ради України, наказом голови Апеляційного суду Запорізької області №103-к від 03.08.2015 ОСОБА_2 виключено зі складу суддів апеляційного суду Запорізької області у зв'язку з поданням заяви про відставку.
9. Між тим, до прийняття Верховною Радою України Постанови «Про звільнення суддів» №636-VІІІ від 16.07.2015 позивач досягла пенсійного віку.
10. 05.08.2015 ОСОБА_2 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Запоріжжя із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, надавши трудову книжку, відповідно до записів якої стаж роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання становить 40 років 2 місяці 30 днів.
11. Рішенням робочої групи з вирішення спірних питань щодо застосування норм пенсійного забезпечення Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Запоріжжя №76 від 10.08.2015 ОСОБА_2 відмовлено у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 02.03.2015, згідно з п.5 Прикінцевих положень якого у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». 
12. Одночасно розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Запоріжжя и №181286 від 10.08.2015 ОСОБА_2 поновлено виплату пенсії за віком в зв'язку із виходом останньої у відставку.
13. Вважаючи незаконними зазначені дії відповідача, позивач звернулась до суду з  адміністративним позовом.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
14. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ не може суперечити Рішенню Конституційного Суду України від 03.062013 №3-рп/2013. Згідно з ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. 
15. Крім того, з прийняттям вищезазначеного закону №213-VIII від 02.03.2015 та у зв'язку з неприйняттям до 01.06.2015 закону щодо спеціальних пенсій, не скасовано положення ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції від 12.02.2015, частиною другою якої передбачено щомісячне довічне грошове утримання для судді у відставці.
16. Тому при розгляді заяви позивача про призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідач повинен був керуватися положеннями вищезазначеної статті ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». 
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
17. У касаційній скарзі відповідач наголошує, що з 01.06.2015 не здійснюється призначення та перерахунок щомісячного довічного грошового утримання відповідно до спеціального Закону України «Про судоустрій і статус суддів». 
18. Тільки з прийняттям Конституційним Судом України Рішення від 08.06.2016 №4-рп/2016, у позивача виникає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
19. Крім того, вказує, що зміни, внесені до ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та які діяли на момент звернення позивачки з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання, не були визнані неконституційними, тому суди попередніх інстанцій дійшли безпідставного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.
20. В запереченнях позивача на касацій скаргу зазначено, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими, а рішення судів відповідає нормам матеріального та процесуального права.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
21. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.
22. Відповідно до п.п.1.2, 1.3 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 р. N 3-1 (в редакції на день звернення позивача з заявою до органу Пенсійного фонду України) щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної Ради України або Президента України про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, у тому числі у відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків, та припинення виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду. У разі звернення пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду щомісячне довічне утримання призначається з дня звернення. 
Днем звернення за призначенням щомісячного довічного утримання вважається день приймання органом, що призначає щомісячне довічне утримання, письмової заяви та документів, перелік яких наведено в розділі II цього Порядку, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
23. Як встановлено судами, позивач 05.08.2015 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Запоріжжя із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Відтак, до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство, що діяло станом на вказану дату, тобто станом на 05.08.2015.
24. За змістом ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції станом на 05.08.2015) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу», або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. 
Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.
25. Зі змісту наведених норм слідує, що розмір щомісячного довічного грошового утримання при досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, становить 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За суддею зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».
26. Колегія суддів зазначає, що наведені норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не визнавались неконституційними та були чинними на час виникнення спірних правовідносин, відтак підлягали застосуванню до них.
27. Згідно з п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.
28. Отже, з 01.05.2015 у органу Пенсійного фонду України були відсутні законодавчі підстави для призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
29. В подальшому, положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втрачають чинність з дня ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016.
30. Саме з наведеної дати (08.06.2016) у позивача виникло право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
31. За таких обставин, Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Запоріжжя, приймаючи спірне рішення щодо відмови у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді від 10.08.2015 №76, діяло відповідно до норм чинного на той час законодавства.
32. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 25.09.2018 (справа №414/41/16).
33. З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.
34. Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права.
35. Відповідно до ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
36. За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову.
37. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 345, 351, 356 КАС України, Суд -
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Запоріжжя - задовольнити.
2. Постанову Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 22.09.2015 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2016 у справі №334/8007/15-а - скасувати.
3. У задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Запоріжжя про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              Т.О. Анцупова

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб