Постанова
Іменем України
12 грудня 2018 року 
м. Київ
справа № 635/880/17-ц   
провадження № 61-33672 св 18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д.,             Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5;
представник позивачів - ОСОБА_6;
відповідач - ОСОБА_7;
представник відповідача - ОСОБА_8;
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - на ухвалу Апеляційного суду Харківської області у складі судді Овсяннікової А. І. від 14 липня 2017 року, 
ВСТАНОВИВ :
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України               у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У лютому 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів, в якому просили суд стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 83 519 доларів               90 центів США та на користь ОСОБА_5 187 500 грн, як передоплату за непоставлений товар. 
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області у складі             судді Шинкарчука Я. А. від 15 лютого 2017 року відкрито провадження            у вищевказаній справі. 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням районного суду,         представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - звернулася до апеляційного суду із апеляційною скаргою.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14 липня 2017 року ОСОБА_7 в особі його представника ОСОБА_8 у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15 лютого 2017 рокуу вищевказаній справі відмовлено. 
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ОСОБА_7 вже звертався до апеляційного суду із апеляційною скаргою на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15 лютого 2017 рокуі ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15 травня 2017 року його апеляційну скаргу відхилено, а оскаржувану ухвалу районного суду залишено без змін. У зв'язку з цим апеляційний суд на підставі пункту 3 частини четвертої статті 297 ЦПК України 2004 року відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки є ухвала суду про відмову у задоволенні апеляційної скарги у тій самій справі і цієї самої особи. 
У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 14 липня 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. 
Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до частини першої статті 26 ЦПК України 2004 року у справах позовного провадження особами, які беруть участь справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб. Таким чином, вона, як представник відповідача, є особою, яка бере участь у справі і має самостійне право на апеляційне оскарження ухвали суду окремо від особи, яку вона представляє. Проте апеляційний суд своєю ухвалою незаконно обмежив її право на апеляційне оскарження судових рішень у цій справі, яке гарантоване статтею 13 ЦПК України 2004 року.
У вересні 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначали, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, а доводи касаційної   скарги - безпідставними. Представництво у цивільному процесі - це правовідносини, в силу яких представник здійснює процесуальні дії від імені та в інтересах особи, яка бере участь у справі, з метою захисту її прав. Тобто представник діє в цивільному процесі не в особистих інтересах,                 а в інтересах сторони, яку він представляє, і він має лише юридичну заінтересованість процесуального характеру та є лише самостійною процесуальною особою, яка має здійснювати повноваження, визначені          у статті 27 ЦПК України 2004 року. Таким чином, посилання представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - проте, що оскаржувана ухвала апеляційного суду порушує її процесуальні права, як учасника справи, не заслуговують на увагу.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У червні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду. 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Судом установлено, що ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 лютого 2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів.
Не погоджуючись із указаною ухвалою районного суду, ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою, посилаючись на неправильне визначення підсудності цієї справи. 
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилено, ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15 лютого 2017 року залишено без змін             (а. с. 80-82).
13 червня 2017 року ОСОБА_8 від імені ОСОБА_7 повторно звернулася до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15 лютого 2017 року (а. с. 101-104).
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14 липня 2017 року ОСОБА_7 в особі його представника ОСОБА_8 у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15 лютого 2017 рокуу вищевказаній справі відмовлено (а. с. 117).
Колегія суддів погоджується з таким судовим рішенням. 
Згідно із пунктом 3 частини четвертої статті 297 ЦПК України 2004 року суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі також у випадках, якщо є ухвала про відмову у задоволенні апеляційної скарги цієї особи або про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою. 
За таких обставин апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7, яку підписала                його представник ОСОБА_8, вірно застосувавши положення пункту 3 частини четвертої статті 297 ЦПК України 2004 року, правильно виходив       із того, що оскільки ухвалою Апеляційного суду Харківської області                   від 15 травня 2017 року апеляційну скаргу заявника відхилено, а оскаржувану ухвалу Харківського районного суду Харківської області          від 15 лютого 2017 року залишено без змін, то повторний розгляд апеляційної скарги цієї особи на це саме рішення чи ухвалу суду положеннями норм ЦПК України не передбачено.
Посилання касаційної скарги на те, що представник відповідача, є особою, яка бере участь справі і має самостійне право на апеляційне оскарження ухвали суду окремо від особи, яку вона представляє, є правильними і відповідають положенням частини першої статті 26 ЦПК України 2004 року. 
Проте автор касаційної скарги не звернув уваги на таке. 
Представник вчиняє усі процесуальні дії від імені та в інтересах особи, яку він представляє, і в межах, які має право вчиняти ця особа (стаття 44 ЦПК України 2004 року). Отже, представник діє в цивільному процесі не в особистих інтересах, а в інтересах сторони, яку він представляє, та є лише самостійною процесуальною особою, яка може реалізовувати права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі, передбачені у статті 27 ЦПК України 2004 року. 
Тобто норми як ЦПК України 2004 року, так і нового ЦПК України надають право представнику особи оскаржити судові рішення, незалежно один від одного, проте один раз і своєчасно, а не почергово, після відхилення скарги однієї із процесуальних осіб. 
Отже, судове рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим й підстав для його скасування немає.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу та залишити ухвалу апеляційного суду без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 14 липня 2017 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               Б. І. Гулько
 
Д. Д. Луспеник
 
Ю. В. Черняк