ПОСТАНОВА
Іменем України

13 листопада 2018 року 
м. Київ
справа №337/3885/16-а(2-а/337/10/2017)
касаційне провадження №К/9901/16406/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т.М.,
суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2017 (суддя Бредун Д.С) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2017 (головуючий суддя -          Добродняк І.Ю, судді: Бишевська Н.А., Семененко Я.В.) у справі № 337/3885/16-а за позовом ОСОБА_1 до заступника голови комісії з реорганізації Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС - заступника начальника Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС Децик Алли Миколаївни, третя особа - Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до заступника голови комісії з реорганізації Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС - заступника начальника Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС Децик Алли Миколаївни, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову від 03.10.2016 Серії АА                № 179306 про притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн. 
Хортицький районний суд м. Запоріжжя постановою від 26.01.2017 адміністративний позов задовольнив.
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 31.03.2017 залишив постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2017 без змін.
Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС оскаржила їх у касаційному порядку.
В касаційній скарзі третя особа просить скасувати постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2017, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2017 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
В обґрунтування своїх вимог Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС посилається на порушення судами норм матеріального права, а саме: статей 23, 38, 165-1, 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення
При цьому зазначає, що суть вчиненого порушення детально викладена в акті перевірки та зафіксована в протоколі про адміністративне правопорушення. 
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді головного бухгалтера Публічного акціонерного товариства «Український графіт». 
03.10.2016 заступником голови комісії з реорганізації Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС - заступником начальника Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС Децик Аллою Миколаївною складено постанову Серії АА № 179306, згідно з якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн.
Підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності послугували висновки, викладені в акті від 10.08.2016 № 70/28-04-1400/00196204 про результати документальної планової виїзної перевірки Публічного акціонерного товариства «Український графіт» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.03.2016, щодо порушення товариством вимог частини п'ятої статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) внаслідок невключення до сум заробітної плати, на яку нараховується єдиний соціальний внесок, заробітної плати за трудовими угодами, що віднесені до угод цивільно-правового характеру, на загальну суму 286860,85 грн., чим зменшено базу оподаткування єдиним соціальним внеском.
Відповідно до частини першої статті 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» і «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України, тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу-підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від тридцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010             № 2464-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 цього Закону платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
За правилами пунктів 1, 3 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; фізичні особи, які виконують роботи (надають послуги) на підприємствах, в установах та організаціях, в інших юридичних осіб, зазначених в абзаці другому пункту 1 цієї частини, чи у фізичних осіб-підприємців або осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, за цивільно-правовими договорами (крім фізичних осіб-підприємців, якщо виконувані ними роботи (надані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 вказаного Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.
Частиною п'ятою статті 8 цього Закону встановлено, що Єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у відсотках до визначеної абзацом першим пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (за винятком винагороди за цивільно-правовими договорами) відповідно до класів професійного ризику виробництва, до яких віднесено платників єдиного внеску, з урахуванням видів їх економічної діяльності.
Для платників, зазначених у пункті 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 вказаного Закону, встановлюється єдиний внесок у розмірі 34,7 відсотка винагороди за цивільно-правовими договорами.
Відповідно до частини восьмої статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010             № 2464-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 3 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 2,6 відсотка винагороди за цивільно-правовими договорами.
За наслідками дослідження укладених Публічним акціонерним товариством «Український графіт» з фізичними особами договорів підряду, суди встановили, що вони за своєю правовою природою є цивільно-правовими угодами, а не трудовими договорами, а тому їх висновок про те, що товариством у відповідності до наведених вище вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) нараховано суму єдиного соціального внеску в розмірі 34,7 відсотка та утримано із суми оплати єдиного соціального внеску на рівні 2,6 відсотка ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.
Наведене обумовлює відсутність у діях позивача як посадової особи Публічного акціонерного товариства «Український графіт» порушення вимог частини п'ятої         статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Більш того, судами попередніх інстанцій встановлено, що під час підготовки та розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем не досліджувались заперечення на акт перевірки від 10.08.2016 № 70/28-04-14-00/00196204, результати розгляду цих заперечень, а також будь-які інші докази, що свідчить про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. 
З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін. 
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС залишити без задоволення.
Постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2017 у справі              № 337/3885/16-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                                                            Т.М. Шипуліна

                                                                                                      Л.І. Бившева
                                                                                                    
                                                                                                                  В.В. Хохуляк