ПОСТАНОВА
Іменем України

24 січня 2019 року 
Київ
справа №203/28/17 (2-а/0203/31/2017)
адміністративне провадження №К/9901/38258/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А.,  суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС (правонаступником якої є Офіс великих платників податків ДФС)
на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.03.2017 (головуючий суддя - Юрко І.В., судді - Гімон М.М., Чумак С.Ю.) 
у справі № 203/28/17 (2-а/0203/31/2017)
за позовом ОСОБА_2
до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС (правонаступником якої є Офіс великих платників податків ДФС)
про визнання протиправним і скасування рішення про накладення адміністративного стягнення, 

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2016 і закриття провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем пропущено строки для накладення адміністративного стягнення, передбачені частиною першою статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП), що є підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2016. Крім того, відповідачем при розгляді справи не було взято до уваги надіслані поштовим відправленням заперечення від 21.12.2016, які є невід'ємною частиною акта перевірки, та розглянуто вказані заперечення вже після прийняття оскарженої постанови.

Кіровський районний суд м. Дніпропетровська постановою від 27.01.2017 у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовив.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що постанова про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2016 прийнята правомірно у межах строку, передбаченого частиною першою статті 38 КУпАП.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 07.03.2017 рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнив частково:
- визнав протиправною та скасував постанову від 23.12.2016 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 163-15 КУпАП.
В іншій частині позовних вимог відмовив.

Задовольняючи частково позов, суд апеляційної інстанції виходив із того, що скоєння протягом січня 2014 року в різні дні декількох порушень порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) може бути розцінено лише як повторність, оскільки кожне таке порушення є закінченим і за вчинення кожного з них винна особа може бути своєчасно притягнута до адміністративної відповідальності.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції. При цьому, в обґрунтування касаційної скарги зазначено, що порушення, передбачене частиною першою статті 163-15 КУпАП, є триваючим, оскільки вчинялося позивачем неодноразово, а тому оскаржена постанова про накладення адміністративного строку прийнята правомірно.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 09.11.2017 відкрив касаційне провадження та здійснив заміну Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС її процесуальним правонаступником - Офісом великих платників податків ДФС.

Позивач подав заперечення на касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС, в яких просив залишити її без задоволення з огляду на законність та обґрунтованість постанови суду апеляційної інстанції.

14.03.2018 справу в порядку, передбаченому пунктом 4 частини першої Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017; далі - КАС України), передано до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 КАС України.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_2 працює на посаді головного бухгалтера Публічного акціонерного товариства «Дніпрометиз» (далі - ПАТ «Дніпрометиз»).
Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС проведено документальну планову виїзну перевірку ПАТ «Дніпрометиз» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства України за період з 01.01.2010 по 31.12.2014, за результатами якої 02.12.2016 складено акт перевірки №197/28-01-14-05393145.

Згідно з висновками  акта  перевірки податковим органом виявлено порушення порядку проведення готівкових розрахунків, а саме перевищення граничних сум розрахунків готівкою в січні 2014 року.

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем 21.12.2016 складено відносно ОСОБА_2 протокол № 014/28-01-14 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою  статті 163-15 КУпАП.

23.12.2016 податковий орган прийняв постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 163-15 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів враховує, що спірним у даному випадку є питання віднесення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-15 КУпАП, до триваючого правопорушення чи правопорушення, що носить разовий характер, для застосування статті 38 КУпАП, тому зазначає наступне.

Статтею 7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з частиною першою статті 234-2 КУпАП органи доходів і зборів розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов'язані, зокрема, з порушенням порядку проведення готівкових розрахунків та розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги) (стаття 163-15).

Так, відповідно до частини першої статті 163-15 КУпАП України порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів тягне за собою накладення штрафу на фізичну особу - підприємця, посадових осіб юридичної особи від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому згідно з частиною першою статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Тобто приписами статті 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень.

Згідно з пунктом 7 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Як вбачається зі змісту статті 38 КУпАП, початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень.

КУпАП не містить визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, як зазначено у листі Міністерства юстиції України від 02.08.2013 № 6802-0-4-13/11, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Проаналізувавши обставини справи та юридичний склад правопорушення, вчиненого позивачем, колегія суддів дійшла висновку, що порушення порядку проведення розрахунків є разовим правопорушенням, оскільки таке правопорушення не має триваючого характеру й завершується у момент здійснення розрахунку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом апеляційної інстанції, що оскільки податковим органом прийнято оскаржену постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення поза межами строку, передбаченого статтею 38 КУпАП, така постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду апеляційної інстанції є законною та обґрунтованою, натомість доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України,  

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС залишити без задоволення, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.03.2017 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова 

Судді                                                                                                                   І.Я. Олендер

                                                                                                                      Р.Ф. Ханова