Постанова 
Іменем України 
22 листопада 2018 р.
м. Київ
справа  №331/3122/17 
провадження № 51-5787км18
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати  Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –                                                                  ОСОБА_1 ,
суддів:                                                                                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
секретаря судового засідання                                     ОСОБА_4 ,
за участю: 
прокурора                                                                          ОСОБА_5 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7  на вирок Апеляційного суду Запорізької області від 12 березня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 22017080000000010, за  обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, уродженця м. Очамчірі, Республіки Грузія, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 ,  раніше судимого 14.03.2017 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 359 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної  інстанцій обставини
За вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 359 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі                           300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 грн.
Згідно з вироком суду   ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він в  січні 2017 року, діючи умисно, у невстановленої особи незаконно придбав один «код-грабер» призначений для перехоплення кодових посилок з радіоефіру, розпізнання відповідної моделі автосигналізації та формування кодової посилки для роботи з базовим блоком розпізнаної моделі авто сигналізації, а також пристрій перехоплення кодів автомобільних сигналізацій у формі брелка автомобільної сигналізації в корпусі сірого кольору «Scher-Khan Magicar 5», який відноситься до спеціальних технічних засобів для негласного отримання інформації, а саме: до засобів для негласного проникнення або обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи.
28 січня 2017 року близько 11.00 год., діючи умисно, пересуваючись на автомобілі ГАЗ 33021 прибув у район ринку «Анголенко» в м. Запоріжжі, бажаючи отримати можливість вільного доступу до салону заздалегідь невизначеного чужого автомобіля, незаконно шляхом двократного натискання кнопки «IV» увімкнув «код-грабер» «Scher-Khan Magicar 5» та коротким натисканням кнопки «І» перевів його у режим «сканування», тим самим розпочавши використання спеціального технічного засобу негласного отримання інформації. 
У той же день приблизно о 13 годині 10 хвилин ОСОБА_7 , продовжуючи виконання свого злочинного плану, звернув увагу на автомобіль «Шевроле Авео», під керуванням ОСОБА_8 , який зупинився на проїжджій частині біля будинку № 42 по вул. Жуковського в м. Запоріжжі, та із використанням зазначеного спеціального технічного засобу негласного отримання інформації, перехопив кодову посилку сигналізації ОСОБА_8 , що підтвердилось вібрацією «код-грабера» та засвіченням світлодіоду зеленого (синього) кольору. Діючи на виконання свого злочинного плану, ОСОБА_7 , шляхом натискання на вказаному приладі «код-грабер» «Scher-Khan Magicar 5» кнопки «II» (відкриття дверей) надіслав на базовий блок сигналізації автомобіля «Шевроле Авео»,  відповідну кодову посилку, змусивши базовий блок виконати зазначену команду та відкрити двері цього автомобіля, тим самим незаконно використав спеціальний технічний засіб негласного отримання інформації - «код-грабер» «Scher-Khan Magicar 5».
За апеляцією прокурора вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано Апеляційним судом Запорізької області та постановлено новий вирок від                   12 березня 2018 року. Цим вироком за ч. 1 ст. 359 КК України засудженому призначено покарання у виді  штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. У решті вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7   порушує питання про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. За доводами касаційної скарги, захисник вважає, що  призначене засудженому покарання судом апеляційної інстанції у виді штрафу в максимальному розмірі,  встановленому в санкції даної статті, є надто суворим.
Позиції інших учасників судового провадження
 
Прокурор ОСОБА_5 вважав, що касаційна скарга є необґрунтованою та просив залишити її без задоволення.
 
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 359 КК України, в касаційній скарзі захисника не оспорюється.
Що стосується доводів касаційної скарги про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, то вони не заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. 
Призначаючи засудженомупокарання, апеляційний суд дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, а також ті обставини, які зазначені в касаційній скарзі  й навів у вироку переконливі мотиви прийнятого рішення.
Зокрема, судом 2-ї інстанції враховано, що вчинене кримінальне правопорушення відповідно до вимог ст. 12 КК України віднесено до категорії середньої тяжкості, визнання вини, як обставину, що пом`якшує покарання, дані про особу винного, а також  обставини вчинення злочину.
Із урахуванням зазначених даних у їх сукупності апеляційний суд вважав за можливе призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а саме: у виді штрафу, однак у максимальному розмірі, передбаченому санкцією закону, і воно за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, у матеріалах провадження під час касаційного розгляду в межах, визначених ст. 433 КПК України, не встановлено.
Ураховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги захисника не вбачає.
Керуючись ст. ст. 434, 436, 441 КПК України та відповідно до п. 15 розділу                                      XI «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року                      № 2147-VIII),  суд
у х в а л и в:
 
Вирок Апеляційного суду Запорізької області від 12 березня 2018 року щодо  ОСОБА_7  залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника   ОСОБА_6 – без задоволення.
 
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:
 
ОСОБА_9                                                   ОСОБА_2                                               ОСОБА_3