Постанова
Іменем України
 
13 грудня 2018 року
м. Київ
справа № 235/4294/17
 
провадження № 61-28264 св 18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М.
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,
представник позивача - ОСОБА_5,
відповідач - ОСОБА_6, 
представник відповідача - ОСОБА_7,
відповідач - ОСОБА_8,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області                               від 30 листопада 2017 року у складі судді Назаренко Г. В. та постанову апеляційного суду Донецької області від 13 березня 2018 року у складі суддів Жданової В. С., Мірути О. А., Хейло Я. В.,
ВСТАНОВИВ :
У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до            ОСОБА_6, ОСОБА_8, в якому просила встановити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_9, спадкоємцями після смерті якого є позивач - його дочка ОСОБА_4, дочка ОСОБА_6 та дружина - ОСОБА_8 
Відповідачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_9, оскільки на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем. 
Позивач у встановлений законом строк не звернулась із заявою про прийняття спадщини, оскільки з 27 грудня 2010 року по 03 жовтня 2016 року знаходилась поза межами України, що є поважною причиною пропуску такого строку. Оскільки, спадкоємці, які прийняли спадщину, не нададуть свою згоду на прийняття нею спадщини, позивач просила визначити їй додатковий строк для подання такої заяви.
Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області               від 30 листопада 2017 року, залишеного без змін постановою апеляційного суду Донецької області від 13 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду мотивовані тим, що спадкова справа після смерті ОСОБА_9, який помер           ІНФОРМАЦІЯ_1, не відкривалась, позивач після смерті свого батька до державної нотаріальної контори щодо оформлення спадкових прав не зверталась, обґрунтована постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті позивачу не видавалась.
Без попереднього звернення до нотаріальної контори неможливо вирішити питання про встановлення додаткового строку про прийняття спадщини, оскільки відсутні підстави вважати порушеними спадкові прав позивача, а також відсутність згоди інших спадкоємців на оформлення спадкових прав останньої, відповідно до частини другої статті 1271 ЦК України.
У касаційній скарзі, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права просить скасувати ухвалені у справі рішення та задовольнити позов. 
Касаційна скарга мотивована тим, що відповідачі не дали письмової згоди на прийняття позивачем спадщини після смерті батька, не визнають за нею права на визначення додаткового строку на прийняття спадщини, на що суди попередніх інстанцій не звернули уваги. 
Суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків, що права позивача не порушені та не врахували, що останні не надають згоди на прийняття нею спадщини та заперечують щодо визначення додаткового строку на її прийняття. Крім того, при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, останній повідомив позивачу про необхідність звернення до суду, оскільки у разі подання такої заяви нотаріусу у її прийнятті буде відмовлено. 
У касаційній скарзі вказує на те, що наявність у позивача постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо оформлення спадщини  не поновить її порушені та невизнані відповідачами права, у зв'язку із чим відсутність такої постанови нотаріуса не є і не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Порушене право підлягає судовому захисту, а суд вправі був при ухваленні рішення вирішувати питання, чи є підстави вважати, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин. 
Заявник посилається на те, що причини пропуску нею подання заяви про прийняття спадщини є поважними, що є підставою для визначення додаткового строку для подання відповідної заяви. 
Інші учасники справи не скористалися правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, письмових заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав. 
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). 
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини (частина друга статті 1270 ЦК Україи).
Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272                ЦК України. 
При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.
За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги що оформлення спадкових справ судовому розглядові не підлягають.
Так, виходячи з положень підпункту 1.2. пункту 1, підпунктів 2.2, 2.3 пункту 2, підпункту 3.1. пункту 3 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), при зверненні спадкоємця у зв'язку з відкриттям спадщини нотаріус з'ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. 
Згідно з частиною першою статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.
Установивши, що спадкова справа після смерті   ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 не відкривалась, позивач, як спадкоємець першої черги за законом, із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини не зверталась і рішення з цього приводу нотаріусом не приймалось, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що за умов нез'ясування питання щодо надання згоди іншими спадкоємцями на оформлення спадкових прав позивача в нотаріальній конторі, за відсутності постанови нотаріуса про відмову їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, відсутні підстави вважати порушеними її спадкові права, а отже позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини є передчасними та необґрунтованими.
Суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, на підставі встановлених обставин та належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4
Суд касаційної інстанції, за приписами статті 400 ЦПК Українине має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. 
Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не підтвердились під час касаційного провадження, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову, та фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів і встановлених судом обставин, що в силу положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, у зв'язку з чим підстав для задоволення касаційної скарги немає.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ :
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області                від 30 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 13 березня 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                      В. С. Висоцька
 
      В. В. Пророк
 
      І. М. Фаловська