ПОСТАНОВА
Іменем України

18 грудня 2018 року 
Київ
справа №810/407/17
касаційне провадження №К/9901/41967/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т.М.,
суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 11.04.2017 (головуючий суддя Лапій С.М.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017 (головуючий суддя  Файдюк В.В., суддів:  Мєзєнцев Є.І., Чаку Є.В.) у справі №810/407/17 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.12.2016 №0049681303/436.
Постановою Київського окружного адміністративного суду від 11.04.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017, позовні вимоги задоволено. 
Білоцерківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області подала касаційну скаргу, в якій просила постанову Київського окружного адміністративного суду від 11.04.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017 скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема статей 213 та 214 Податкового кодексу України.
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015.
Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213, підпункту 214.1.4 пункту 214.1 статті 214 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму акцизного податку за 2015 рік, що підлягає сплаті в бюджет, на загальну суму 11380,00грн.
За результатами перевірки відповідачем складено акт від 12.12.2016 №999/13-03/2071909345/214 та прийнято податкове повідомлення-рішення 26.12.2016 №0049681303/436, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку на загальну суму 11380,00грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем вчасно і у повному обсязі сплачено суми акцизного податку.
Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.
Згідно з підпунктом 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України платниками акцизного податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.
Згідно з підпунктом 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Відповідно до підпункту 214.1.4 пункту 214.1 статті 214 Податкового кодексу України у разі обчислення податку із застосуванням адвалорних ставок базою оподаткування є вартість (з податком на додану вартість та без урахування акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 216.9 статті 216 Податкового кодексу України що датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», для безготівкових розрахунків - дата оформлення розрахункового документа на суму проведеної операції, який підтверджує факт продажу, відвантаження, фізичного відпуску товару, а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - дата надходження оплати за проданий товар.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 була платником акцизного податку та подавала декларації з акцизного податку до Кагарлицького відділення Білоцерківської ОДПІ щомісячно. При цьому, здійснювала торгівлю підакцизними товарами (тютюновими виробами) із застосуванням реєстратора розрахункових операцій.
Відповідно до довідки Ржищівської міської ради від 19.12.2016 №05-10/144 на рахунок місцевого бюджету по КБК 14040000 «Акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів» за 2015 рік від позивача надійшли кошти у сумі 33309,00грн. Сплата зазначеної суми акцизного податку протягом 2015 року підтверджено також квитанціями.
Відповідно до довідки ПП «Альфа-Сервіс КПіА» від 11.04.2017 касовий апарат позивача знаходиться на обслуговуванні ЦСО ПП «Альфа-Сервіс КПіА» з 01.10.2013 та запрограмований із урахуванням акцизного податку 5 %.
Згідно звітів про використання реєстратора розрахункових операцій за 2015 рік сума акцизного податку при реалізації ФОП ОСОБА_1  тютюнових виробів за 2015 рік становить 33309,00грн.
Натомість відповідачем безпідставно нараховано акцизний податок у розмір 5% на загальний обсяг операцій позивача згідно зі звітами використання реєстратора розрахункових операцій за 2015 рік, тобто на суму, яка уже містила у собі суму акцизного податку.
Враховуючи викладене, висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 12.12.2016 №999/13-03/2071909345/214 є необґрунтованими, а суди дійшли правильного висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.
Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення.
Постанову Київського окружного адміністративного суду від 11.04.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017 у справі №810/407/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Т.М. Шипуліна
Л.І. Бившева 
 В.В. Хохуляк ,
Судді Верховного Суду