ПОСТАНОВА
Іменем України

20 листопада 2018 року 
м. Київ
справа №813/6101/15
касаційне провадження №К/9901/28604/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т.М.,
суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.01.2016 (суддя Гавдик З.В.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2016 (головуючий суддя - Ільчишин Н.В., судді: Пліш М.А., Шинкар Т.І.) у справі № 813/6101/15 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області, третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Юзва Назарій Богданович, про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 13.10.2015 № 0008771720.
Львівський окружний адміністративний суд постановою від 21.01.2016 адміністративний позов задовольнив повністю.
Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 25.04.2016 залишив постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.01.2016 без змін. 
Державна податкова інспекція у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області оскаржила їх у касаційному порядку. 
В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.01.2016, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2016 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. 
В обґрунтування своїх вимог Державна податкова інспекція у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме: пункту 164.1 статті 164, пункту 172.2 статті 172 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статей 70, 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій).
Зокрема, наголошує, що судами при вирішенні спору не враховано всіх наявних у матеріалах справи доказів, поданих контролюючим органом на обґрунтування правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення. 
При цьому зазначає, що при розірванні фізичними особами-резидентами договору дарування нерухомого майна, за наслідком якого відбувається перехід права власності, об'єкт оподаткування податком на доходи фізичних особи виникає у тієї особи, яка за таким договором виступає продавцем, та оподатковується з урахуванням вимог статті 172 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).   
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25.05.2013 між ОСОБА_3 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдарована) укладено договір дарування нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Назарієм Богдановичем за реєстровим номером 1310. 
Відповідно до умов зазначеного договору дарувальник безоплатно передав у приватну власність позивача нежитлову будівлю під літ. «В-1» - цех по волочінню дроту та скрутки струмопровідної жили, загальною площею 2529,00 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
В подальшому, 26.12.2013 між вказаними особами укладено договір про розірвання договору дарування нежитлової будівлі від 25.05.2013, згідно з умовами якого ОСОБА_1 повернула ОСОБА_3 нежитлову будівлю під          літ. «В-1» - цех по волочінню дроту та скрутки струмопровідної жили, загальною площею 2529,00 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Державною податковою інспекцією у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області в період з 07.09.2015 по 11.09.2015 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт від 18.09.2015 № 768/1702/2886117183.
За її наслідками контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог пункту 164.1 статті 164, підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168, пункту 172.2 статті 172 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з огляду на невключення до загального місячного (річного) доходу та невідображення в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік доходу у вигляді дарування нежитлової будівлі на загальну суму 263175,00 грн.  
На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.10.2015 № 0008771720, згідно з яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 16448,44 грн., у тому числі 13158,75 грн. за основним платежем та 3289,69 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.
Пунктом 22.1 статті 22 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.
Відповідно до пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Згідно з підпунктом 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов'язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.
За правилами пункту 172.2 статті 172 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дохід, отриманий платником податку від продажу протягом звітного податкового року більш як одного з об'єктів нерухомості, зазначених у пункті 172.1 цієї статті, або від продажу об'єкта нерухомості, не зазначеного в пункті 172.1 цієї статті, підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу.
У такому самому порядку оподатковується дохід від продажу (обміну) об'єкта незавершеного будівництва.
Відповідно до пункту 172.4 статті 172 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) під час проведення операцій з продажу (обміну) об'єктів нерухомості між фізичними особами нотаріус посвідчує відповідний договір за наявності оціночної вартості такого нерухомого майна та документа про сплату податку до бюджету стороною (сторонами) договору та щокварталу подає до контролюючого органу за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса інформацію про такий договір, включаючи інформацію про його вартість та суму сплаченого податку в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку.
Пунктом 172.8 статті 172 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що для цілей цієї статті під продажем розуміється будь-який перехід права власності на об'єкти нерухомості, крім їх успадкування та дарування.
Утім, за своїми ознаками та юридичною природою розірвання договору дарування не є продажем у розумінні пункту 172.8 статті 172 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
За таких обставин, оскільки в спірному випадку при розірванні сторонами договору дарування нежитлової будівлі між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, таке майно повернулось попередньому власнику, не створивши при цьому для позивача жодних зобов'язань окрім повернення майна, одержаного нею як дарунок, в останньої не виникло доходу, який підлягав би відображенню в податковій декларації про майновий стан та доходи.
З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області без задоволення, а оскаржених судових             рішень - без змін. 
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення.
Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.01.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2016 у справі                            № 813/6101/15 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                                                                      Т.М. Шипуліна

                                                                                                            Л.І. Бившева
                                                                                                    
                                                                                                                        В.В. Хохуляк