ПОСТАНОВА
Іменем України

05 лютого 2019 року 
Київ
справа №826/7672/17
адміністративне провадження №К/9901/63543/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,
за участю секретаря - Калініна О.С.
учасники справи:
представник позивача - Бражник П.П.,
представник відповідача - Голіней І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби 
на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року (головуючий суддя - Огурцов О.П.)
та на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року (колегія суддів: головуючий суддя - Вівдиченко Т.Р., судді - Беспалов О.О., Бужак Н.П.)
у справі №826/7672/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сингента»
до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби 
третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві
про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сингента» (далі - Товариство) звернулось в Окружний адміністративний суд м. Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач, за відсутності на те правових підстав, безпідставно відмовив Товариству у поверненні переплати з податку на прибуток.

Рішенням Окружного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року, позов задоволено частково:

-          визнано протиправним та скасовано рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби оформлене листом від 13.12.2016 №11619/10/28-10-41-03-10;

-          визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, що полягає у не підготуванні висновку про повернення надміру сплаченого податку на прибуток підприємств та неподанні його до Державної казначейської служби;

-          зобов'язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби на підставі заяви позивача від 06.12.2016 вих. №1010/16 підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати такий висновок до Державної казначейської служби України. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

-          присуджено за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сингента» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 4   200 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем не заперечувався факт наявності у Товариства станом на дату складання відмови від 13.12.2016 №11619/10/28-10-41-03-10 переплати з податку на прибуток на суму 168 295   000 та факт відсутності податкової заборгованості, а тому контролюючий орган протиправно не виконав покладеного на нього обов'язку щодо підготовки висновку про повернення відповідних сум коштів з бюджету та подання його до Держаної казначейської служби України.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу,  в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що під час відкриття провадження судом апеляційної інстанції в ІКП платника відбулося нарахування платежів, в результаті чого, переплата в ІКП ТОВ «Сингента» з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів становить 44   322   552 грн. 87 коп., що не було враховано судом апеляційної інстанцій під час розгляду справи.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ні в апеляційному, ні в касаційному порядку не оскаржувались, а тому не є предметом касаційного перегляду.

24 квітня 2017 року від позивача на адресу Вищого адміністративного суду України надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких він просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, посилаючись на правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та вказуючи при цьому на безпідставність доводів, викладених в касаційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сингента" звернулось до Офісу великих платників податків ДФС з заявою від 06.12.2016  вих. № 1010/16 про повернення на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Сингента" за вказаними в заяві реквізитами            частини переплати з податку на прибуток у розмірі 168 295 000, 00 грн. В обґрунтування вимог заяви Товариство зазначило, що згідно інформації, зазначеної в Електронному кабінеті платника податків (станом на дату подачі заяви), за Товариством обліковується переплата з податку на прибуток за участю іноземних інвесторів у розмірі 256 965 128, 87 грн. (а.с. 61-62).

За результатами розгляду заяви позивача від 06.12.2016 вих. № 1010/16, Офіс великих платників податків листом від 13.12.2016 №11619/10/28-10-41-03-10 повідомив Товариство про те, що згідно з вимогами статті   43   та п.102.5. ст.102   Глави   9   Розділу   II Податкового кодексу України, зі змінами та доповненнями, заяви на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань, можуть бути подані протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Та запропонував позивачу наявну переплату по податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів залишити в рахунок погашення податкових зобов'язань з податку на прибуток за результатами 2016 року.

В судових засіданнях судів попередніх інстанцій, представник відповідача пояснив, що зазначений лист є відмовою у поверненні позивачу сум переплати.

Переглянувши судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої   статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України   суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань визначає   стаття 43 Податкового кодексу України   (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 43.1 цієї статті передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та   статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків (пункт   43.2. статті   43 Податкового кодексу України).

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (пункт   43.3. статті   43 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту   43.5. статті   43 Податкового кодексу України, контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Положення   статті 43 Податкового кодексу України   узгоджуються з нормами Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого   Наказом Міністерства фінансів України № 1146 від 15 грудня 2015 року, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за № 1679/28124 (далі - Порядок № 1146).

Порядок регламентує взаємовідносини територіальних органів Державної фіскальної служби України з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби, з метою належного виконання положень статей   43,   102 Податкового кодексу України, частини другої статті   45   та частини другої статті   78 Бюджетного кодексу України.

Пунктом 6 Порядку № 1146 передбачено, що у заяві платник вказує суму і вид помилково та/або надміру сплаченого платежу та визначає напрям(и) перерахування коштів, що повертаються 1) на поточний рахунок платника податку в установі банку; 2) на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби, незалежно від виду бюджету; 3) готівкою за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; 4) готівкою з рахунків банків у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; 5) поштовим переказом через підприємства поштового зв'язку; 6) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на небюджетний рахунок з обліку коштів забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів - рахунок 3734, відкритий на балансі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві; банківський балансовий рахунок 2603, відкритий для органу Державної фіскальної служби у відповідному уповноваженому банку (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати), доплати тощо вносилися готівкою).

Після реєстрації в органі Державної фіскальної служби заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань (крім грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку (пункт 7 Порядку № 1146).

Відповідно до пункту 8 Порядку № 1146, у разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган Державної фіскальної служби готує: висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку; два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку; три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Згідно з частиною другою   статті 45 Бюджетного кодексу України   (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Відтак, необхідною обставиною для повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках податкового органу як перелата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється контролюючими органами, є факт ухвалення податковим органом висновку про повернення надмірно сплачених сум податку. 

Колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що наявність у Товариства боргу перед бюджетом судами попередніх інстанції не встановлена. Зазначене також не заперечується і відповідачем.  З заявою про повернення надміру сплачених сум податку позивач звернувся до контролюючого органу 06.12.2016, тобто в межах 1 095 денного строку.

Контролюючим органом під час розгляду справи не надано обгрунтованих пояснень про причини невиконання покладеного на нього обов'язку щодо підготовки висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подання його до Державної казначейської служби України у порядку встановленому законом.

З огляду на вищевикладене, судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що відповідачем за результатами отриманої заяви Товариства протиправно не вжито відповідних заходів та не вчинено необхідних дій, визначених наведеними нормативно-правовими актами, а тому їх висновок про протиправність відмови контролюючого органу, викладеної в листі від 13.12.2016 №11619/10/28-10-41-03-10, у поверненні Товариству суми надміру сплаченого податку на прибуток, шляхом його перерахування на поточний рахунок позивача  в банку та наявність підстав для зобов'язання податкового органу вчинити дії ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Всупереч приписів частини другої ст. 71 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) , що кореспондується зі статтею 77 КАС України (в редакції, що діє з 15.12.2017), відповідач, як суб'єкт владних повноважень не надав належних та беззаперечних доказів обґрунтованості своїх доводів,викладених в касаційній скарзі.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про те, що під час відкриття провадження судом апеляційної інстанції в ІКП платника відбулося нарахування платежів, в результаті чого, переплата в ІКП ТОВ «Сингента» з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів склала 54   342   177 грн. 87 коп., оскільки судом апеляційної інстанції було надано вірну оцінку зазначеним доводам контролюючого органу, а саме вказано, що дана обставина не спростовує протиправності дій податкового органу під час прийняття рішення про відмову у повернення позивачу 168   295   000 грн., що є частиною переплати з податку на прибуток підприємств.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та здійснивши системний аналіз долучених до справи доказів, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач  І. А. Гончарова

Судді                                                                                                                 І. Я. Олендер

                                                                                                                   Р. Ф. Ханова