ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2018 року
м. Київ
 
справа № 311/1789/15
провадження № 61-13400св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Стрільчука В. А., 
суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Ступак О. В., Усика Г. І., 
 
учасники справи:
позивач -ОСОБА_4, 
третя особа, яка заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, - ОСОБА_5;
відповідачі: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1»,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6, Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк»,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_8, та касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_8, на рішення апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2016 року, ухвалене колегією у складі суддів: Кримської О. М., Подліянової Г. С., Дашковської А. В.,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» (далі - ТОВ «Транс-Сервіс-1»), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПрАТ «АХА Страхування») про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позивач зазначав, що 27 січня 2013 року на автодорозі Харків-Сімферополь з вини водія ОСОБА_6, який керував автомобілем DAF з напівпричіпом-цистерною, реєстраційній номерний знак НОМЕР_1, що належить 
ТОВ «Транс-Сервіс-1», сталось зіткнення з автомобілем Hyundai Accent, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, у якому знаходився пасажир ОСОБА_5 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, а автомобіль Hyundai Accent - механічні ушкодження.
 Вироком Василівського районного суду від 12 червня 2013 року ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України.
Позивач вказував, що автомобіль Hyundai Accent  був придбаний за рахунок кредитних коштів, отриманих за кредитним договором від 14 червня 2011 року, укладеним між ним та ПАТ «Креді Агріколь Банк». 
15 червня 2012 року між ним та ПрАТ «АХА Страхування» укладено договір добровільного страхування автомобіля № 1516а/12зп «Все включено».
За звітом про оцінку вартості майнової шкоди № 12/02/13 від 18 лютого 2013 року, вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу Hyundai Accent становило 124 509,68 грн., що перевищувало 70% від його дійсної вартості на момент укладення договору страхування (100 000 грн) та за умовами договору визнавалось повною загибеллю транспортного засобу.
ПAT «CK «АХА Страхування» виплатило суму страхового відшкодування в розмірі 48 630,82 грн. на рахунок вигодонабувача - банку в рахунок погашення кредиторської заборгованості позивача.
Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4, посилаючись на висновок 
«Експерт- Сервіс авто» № 97 від 3 вересня 2015 року зазначив, що майнова шкода, завдана в результаті пошкодження автомобіля «Hyundai Accent», станом на 3 вересня 2015 року становить 257 420,22 грн як різниця між вартістю відновлення транспортного засобу та сумою страхового відшкодування.
Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач знаходився на лікуванні у відділенні травматології Оріхівської центральної районної лікарні з 28 січня 2013 року по 10 лютого 2013 року, зазнав моральних переживань у зв'язку з ушкодженням його здоров'я та здоров'я дружини - ОСОБА_5 і просив стягнути у солідарному порядку з ТОВ «Транс-Сервіс-1», ПрАТ «Страхова компанія АХА Страхування» майнову шкоду в розмірі 257 420,22 грн та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. 
Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_5, посилаючись на аналогічні обставини, просила стягнути солідарно з ТОВ «Транс-Сервіс-1» та ПрAT «Страхова компанія» АХА Страхування» на її користь у відшкодування майнової шкоди 257 420,22 грн, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя.
Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 28 грудня 2015 року, ухваленим у складі судді Кочевої І. В., позов задоволено частково.
Стягнено з ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_4 на відшкодування майнової шкоди 76 809,94 грн. та 10 000 грн- на відшкодування моральної шкоди; у іншій частині позову відмовлено.
Стягнено з ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_5 на відшкодування майнової шкоди 76 809,94 грн.; у іншій частині позову відмовлено.
Стягнено з ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» судові витрати в сумі 243,60 грн.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовів, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.
Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_5 до ТОВ «Транс-Сервіс-1», ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовлено.
Позов ОСОБА_4 до ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», ТОВ «Транс-Сервіс-1» в частині відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково. Стягнено з ТОВ «Транс-Сервіс-1» на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 15 000 грн; у іншій частині позову про відшкодування моральної шкоди відмовлено.
Апеляційний суд, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовів у частині відшкодування майнової шкоди, дійшов висновку, що на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 1516а/12зп від 15 червня 2012 року у березні 2013 року ОСОБА_4 отримав страхову компенсацію збитків у вигляді вартості пошкодженого автомобіля Hyundai Accent, яка визначена на підставі п. 25.8 договору добровільного страхування та звіту про оцінку вартості майнової шкоди від 18 лютого 2013 року, у розмірі 48 630,82 грн. з передачею залишків зазначеного автомобіля позивачу за його особистою заявою. Залишки автомобіля продані позивачем у травні 2013 року за ціною 44 650 грн. Тобто ОСОБА_4 отримав страхове відшкодування у розмірі 93 280,82 грн., за рахунок якого погасив кредитні зобов'язання перед ПАТ «Креді Агріколь Банк». Розмір страхового відшкодування, з позовом про стягнення якого ОСОБА_4 звернувся з даним позовом, розраховано експертом Українського експертного центру «Експрес-Сервіс Авто» 3 вересня 2015 року, тобто за сплином більше двох років після дорожньо-транспортної пригоди, одержання страхового відшкодування та продажу позивачем залишків автомобіля. 
Підстави, з яких апеляційний суд дійшов висновку про відмову у стягненні майнової шкоди на користь ОСОБА_4, виключають задоволення позову ОСОБА_5
У червні 2016 року ОСОБА_4 через представника ОСОБА_8 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
У червні 2016 року через представника ОСОБА_8 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_5, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, також просила скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
За доводами касаційних скарг, які є аналогічними за змістом, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 посилаються на те, що висновок апеляційного суду про неможливість відшкодування шкоди на підставі висновку експерта Українського експертного центру «Експрес-Сервіс Авто» від 3 вересня 2015 року, є хибним, оскільки цей висновок є перерахунком звіту про оцінку вартості розміру майнової шкоди, зробленим на підставі статті 1192 ЦК України. 
У відзиві ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» зазначає, що апеляційний суд дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині з тих підстав, що 6 березня 2013 року страхове відшкодування ОСОБА_4 виплачено у повному обсязі відповідно до умов договору з урахуванням повного знищення транспортного засобу і продажу ним залишків, а вимоги були заявлені у 2015 році; посилання на статтю 1192 ЦК України товариство вважає безпідставним.
Ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2016 року та 29 серпня 2016 року  відкрито касаційне провадження за вказаними касаційними скаргами та ухвалою цього ж суду від 25 січня 2017 року справу призначено до судового розгляду.
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У 2018 році вказана справа надійшла до Верховного Суду. 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення.
Так, за змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодження речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
За положеннями абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Порядок розрахунку вартості відновлюваного ремонту/розміру майнового збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).
Згідно з пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування колісним транспортним засобом (втрати товарної вартості).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 27 січня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода з вини водія ОСОБА_6, який керував автомобілем DAF з напівпричепом-цистерною, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, що належить ТОВ «Транс-Сервіс-1», внаслідок якого зіткнувся з автомобілем Hyundai Accent, реєстраційний номерний знакНОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, в якому знаходилася пасажир ОСОБА_5 
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, а автомобіль Hyundai Accent - механічні ушкодження.
Вироком Василівського районного суду Запорізької області від 12 червня 2013 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України.
Також суд встановив, що належний позивачу автомобіль Hyundai Accent, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, придбаний за кредитні кошті, отримані за кредитним договором № 1/1118158, укладеним 14 червня 2011 року з ПАТ «Креді Агріколь Банк». 
15 червня 2012 року між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_4 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 1516а/12 зп, вигодонабувачем за яким у разі настання страхового випадку із застрахованим автомобілем є ПАТ «Креді Агріколь Банк».
За умовами договору страховик бере на себе зобов'язання компенсувати страхувальнику прямі збитки та додаткові витрати, що відшкодовуються згідно з умовами п. 29.7, 29.8 цього договору, які є наслідками настання певних подій за страховими ризиками.
Відповідно до умов п. 29.5 договору, повна загибель транспортного засобу - випадок, коли вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення договору.
Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Транс-Сервіс-1» за шкоду, завдану життю, здоров'ю та/або майну третіх осіб при експлуатації автомобіля DAF з напівпричепом-цистерною, реєстраційний номерний знак НОМЕР_4, також застраховано в ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» згідно полісу № АВ 9879244 від 2 листопада 2012 року та полісу № АЕ 1385744 від 25 листопада 2012 року з страховою сумою на одного потерпілого за шкоду, завдану життю і здоров'ю, 100 000 грн, за шкоду, завдану майну, - 50 000 грн. 
29 січня 2013 року ОСОБА_4 звернувся із заявою до ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» про настання страхового випадку за договором добровільного страхування № 1516а/12/зп від 15 червня 2012 року про виплату суми страхового відшкодування  за цим договором.
Розмір завданих збитків визначено страховиком за участю страхувальника на підставі документа, що визначає перелік знищених, пошкоджених або викрадених складових частин чи в цілому об'єкта страхування (дефектної відомості, автотоварознавчої експертизи, акта огляду транспортного засобу); документа, складеного компетентними органами, про обставини, час, місце страхового випадку із зазначенням знищеного, пошкодженого або викраденого об'єкта страхування чи його частин; документа, що містить розрахунок розміру витрат на компенсацію збитків (кошторис, калькуляції СТО, автотоварознавча експертиза, тощо).
Згідно зі звітом № 12/02/13 від 18 лютого 2013 року про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику автомобіля Hyundai Accent ОСОБА_4, вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу становила 124 509,58 грн., що перевищувало 70% від його дійсної вартості на момент укладення договору та ринкової вартості автомобіля до пошкодження (102 999,77 грн.), та є повною загибеллю транспортного засобу відповідно до умов договору.
З додержанням умов пункту 25.8 договору судами визначено розмір страхового відшкодування у розмірі 48 630,82 грн, який сплачений страховою компанією на користь вигодонабувача ПАТ «Креді АгрікольБанк».
 Залишки пошкодженого транспортного засобу - автомобіля Hyundai Accent передані ОСОБА_4, що ним не заперечувалося ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції, та відповідно до зобов'язуючої пропозиції цей автомобіль проданий ОСОБА_4 у травні 2013 року за 44 650 грн, що ним також не заперечувалося як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції.
Звернувшись до суду з уточненим у жовтні 2015 році позовом, ОСОБА_4 просив відшкодувати збитки у розмірі, визначеному висновком експерта «Експерт-Сервіс Авто» № 97 від 3 вересня 2015 року, які становлять 257 420,22 грн, посилаючись при цьому на положення статті 1192 ЦК України, та про стягнення з ТОВ «Транс-Сервіс-1», з яким ОСОБА_6 на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах, моральної шкоди на підставі статті 1172 ЦК України. 
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовів в частині стягнення майнової шкоди, апеляційний суд дійшов висновку, що звіт експерта Українського експертного центру «Експрес-Сервіс Авто» від 3 вересня 2015 року, за яким вартість збитку автомобілю Hyundai Accent, становить 153 619,87 грн, складено більше, ніж через два роки після дорожньо-транспортної пригоди та після продажу автомобіля у березні 2013 року, разом з тим ОСОБА_4 отримав повне страхове відшкодування у березні 2013 року. Отже підстав для стягнення майнової шкоди відповідно до полісів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/ 9879244 від 2 листопада 2012 року, № АЕ 1385744 від 25 листопада 2012 року немає.
Касаційний суд погоджується з такими висновками апеляційного суду, оскільки вони є законними та обґрунтованими.
Посилання у касаційних скаргах на те, що позов подано з підстав, передбачених статтею 1192 ЦК України, відхиляються, оскільки стаття 1192 ЦК України стосується вибору способів відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, а у даній справі шкода майну потерпілого вже є відшкодованою в обраний позивачем спосіб у 2013 році шляхом отримання страхового відшкодування та вартості відчужених залишків транспортного засобу.

Суд погоджується з рішенням апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та стягнення такої шкоди з ТОВ «Траст-Сервіс-1» як з юридичної особи, що відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків.
Відповідно до положень п. п. 1, 3 частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Згідно з частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.
Оскільки ОСОБА_6, з вини якого завдано шкоди ОСОБА_4, на час вчинення злочину перебував з ТОВ «Траст-Сервіс-1» у трудових відносинах, тому кошти на відшкодування моральної шкоди стягуються саме з цієї юридичної особи.
Інші доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність рішення не впливають, оскільки стосуються повторної переоцінки доказів, досліджених судом апеляційної інстанції, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.
Оскільки оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню, перерозподіл судових витрат касаційний суд не здійснює.
За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_8, та касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_8, залишити без задоволення.
Рішення апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2016 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                                           В. А. Стрільчук
Судді:                                                                                                                        С. О. Карпенко 
В. О. Кузнєцов
О. В.Ступак 
Г. І. Усик