ПОСТАНОВА
Іменем України

28 листопада 2018 року 
Київ
справа № 812/246/18
провадження № К/9901/59647/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.,
розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу
за позовом Управління Державної казначейської служби України у Старобільському районі Луганської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області про визнання незаконною та скасування постанови, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Державної казначейської служби України у Старобільському районі Луганської області на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: Сухарька М. Г. (доповідач), Гаврищук Т. Г., Гайдара А. В.
І.           Обставини справи
1.          Управління Державної казначейської служби України у Старобільському районі Луганської області (далі також - позивач, УДКСУ) звернулось до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області (далі також - відповідач, УДВС), у якому просило визнати протиправними дії відповідача щодо відкриття виконавчого провадження від 23 листопада 2017 року № 55224404 за невиконання постанови про накладення штрафу від 23 грудня 2016 року ВП № 51811407 та скасувати цю постанову.
2.          Луганський окружний адміністративний суд ухвалою від 18 травня 2018 року задовольнив заяву позивача про відмову від позову у зв'язку з задоволенням відповідачем позову після подання позовної заяви та про розподіл судових витрат, унаслідок чого провадження у справі закрито та заявнику повернуто судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 800,00 гривень.
3.          Позивач, не погоджуючись із указаною ухвалою в частині розподілу судових витрат, оскаржив її в апеляційному порядку, заявивши до суду апеляційної інстанції такі вимоги:
3.1.          скасувати ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року в частині розподілу судових витрат та ухвалити в цій частині нове судове рішення, стягнувши з УДВС на користь УДКСУ судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1600,00 гривень;
3.2.          здійснити розподіл судових витрат та стягнути з Державного бюджету України на користь УДКСУ судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1762,00 гривень.
4.          Донецький апеляційний адміністративний суд 18 липня 2018 року прийняв постанову, якою:
4.1.          Апеляційну скаргу УДКСУ на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року задовольнив частково.
4.2.          Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року змінив.
4.3.          Абзац третій ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року виклав у наступній редакції:
«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Луганській області на користь Управління Державної казначейської служби України у Старобільському районі Луганської області судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в сумі 1600,00 грн.».
4.4.          В іншій частині ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року залишив без змін.
5.          При цьому в мотивувальній частині вказаної постанови апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем на оплату судового збору за звернення з апеляційною скаргою, пославшись на обмеження щодо стягнення з відповідача судових витрат при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень, установлених частиною другою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
ІІ.           Провадження у суді касаційної інстанції
6.          Позивач, уважаючи зазначену постанову в частині розподілу судових витрат, понесених ним у зв'язку з оплатою судового збору за звернення з апеляційною скаргою, прийнятою з порушенням вимог процесуального закону, подав касаційну скаргу.
7.          У касаційній скарзі автор заявив такі вимоги до суду касаційної інстанції: скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2018 року частково, а саме в частині розподілу судових витрат, та змінити судове рішення у цій частині, стягнувши з Головного територіального управління юстиції у Луганській області в особі УДВС на користь УДКСУ судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1762,00 гривень.
8.          Верховний Суд ухвалою від 24 жовтня 2018 року відкрив касаційне провадження за вказаною скаргою та, серед іншого, встановив десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу.
9.          Копію цієї ухвали вручено відповідачу 1 листопада 2018 року.
10.          Відповідач правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористався.
ІІІ.           Джерела права й акти їх застосування
11.          Відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 
12.          Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
13.          Частиною другою цієї ж статті визначено, що при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
14.          За приписами статті 142 КАС України, якій кореспондують норми частин третьої, четвертої статті 7 Закону України «Про судовий збір», у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п'ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. 
У разі вирішення справи шляхом примирення, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) п'ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.
15.          Водночас відповідно до статті 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.
16.          За правилами статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ІV.           Оцінка Верховного Суду
17.          Як уже зазначено, висновок апеляційного суду про відсутність підстав для розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв'язку з оплатою судового збору за звернення з апеляційною скаргою, ґрунтується на нормі частини другої статті 139 КАС України, згідно з якою при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
18.          Верховний Суд зауважує на помилковості застосування частини другої статті 139 КАС України та зазначає, що УДКСУ звернулось із позовом у цій справі не як суб'єкт владних повноважень на виконання покладених на нього функцій (завдань), а як юридична особа публічного права, а тому розподіл понесених позивачем у цій справі судових витрат слід здійснювати в загальному порядку.
19.          Своєю чергою, стаття 140 КАС України встановлює спеціальне у співвідношенні з нормами статті 142 КАС України та статті 7 Закону України «Про судовий збір» правило, згідно з яким якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.
20.          У цій справі суд першої інстанції закрив провадження у справі, задовольнивши заяву позивача про відмову від позову у зв'язку з задоволенням відповідачем позову після подання позовної заяви.
21.          Аналіз приведеного правового регулювання та тлумачення статей 139, 140 КАС України у їх взаємозв'язку, з урахуванням наведених обставин справи, дають підстави для висновку про те, що за наявності відповідної заяви, всі понесені позивачем у цій справі та документально підтверджені судові витрати підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, структурним підрозділом якого є відповідач, а саме Головного територіального управління юстиції у Луганській області.
22.           Натомість апеляційний суд наведеного не врахував і, помилково застосувавши правила частини другої статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат не вирішив.
23.          Отже, постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2018 року в частині розподілу судових витрат підлягає скасуванню як така, що прийнята з порушенням вимог процесуального закону.
24.          В іншій частині зазначене судове рішення апеляційного суду не є предметом касаційного оскарження.
25.          Таким чином, з огляду на приписи статті 353 КАС України, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню в частині відмови у розподілі судових витрат із направленням справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд питання розподілу судових витрат.
V.           Судові витрати
26.          Оскільки адміністративна справа повертається на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, питання про розподіл судових витрат не вирішується.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу Державної казначейської служби України у Старобільському районі Луганської області задовольнити частково.
2.           Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2018 року у справі № 812/246/18 скасувати в частині відмови у розподілі судових витрат і направити справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд питання розподілу судових витрат.
3.          Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2018 року у справі № 812/246/18 у частині часткового задоволення апеляційної скарги Управління Державної казначейської служби України у Старобільському районі Луганської області та зміни ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 

Судді                                                                                                    В. М. Бевзенко

                                                                                                    Н. А. Данилевич