ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

04 грудня 2018 року 
справа №805/4340/16-а
адміністративне провадження №К/9901/41426/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Бахмутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 року (суддя - Кониченко О.М.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року (судді -  Гаврищук Т.Г., Блохін А.А., Сухарьок М.Г.) у справі № 805/4340/16-а за позовом ОСОБА_1 до Бахмутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення,
У С Т А Н О В И В :
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач у справі) звернулася до суду з позовною заявою до Бахмутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (правонаступник Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області) (далі - податковий орган, відповідач у справі, скаржник у справі), в якій, з урахуванням зменшенням позовних вимог, просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача у справі №0000724001 від 12 липня 2016 року.

20 березня 2017 року постановою Донецького окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року, адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення податкового органу №0000724001 від 12 липня 2016 року про застосування фінансових санкцій у розмірі 44000 (сорок чотири тисячі) гривень. 

При ухваленні постанови суд першої інстанції застосував положення частини четвертої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, поклавши в основу прийняття рішення обставини, встановлені постановою Артемівського міськрайонного суду Донецького області від 19 вересня 2016 року у справі №219/7891/16-п, якою закрито провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у зв'язку з відсутністю в діях позивача складів адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 155, частиною 1 статті 164, частиною 1 статті 164-5 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

26 червня 2017 року на адресу Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга позивача у справі, в якій заявник посилаючись на необґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій, внаслідок неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

30 червня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито провадження за касаційною скаргою позивача та витребувано справу №805/4340/16-а з суду першої інстанції.

28 липня 2017 року справа №805/4340/16-а надійшла до Вищого адміністративного суду України.

20 березня 2018 року справу №805/4340/16-а разом з матеріалами касаційного провадження № К/9901/41426/18 передано до Верховного Суду.

Відповідач скористався своїм правом на подання заперечень на касаційну скаргу, в яких заперечуючи проти неї з огляду законність та обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій, просив відмовити у її задоволенні, а оскаржувані рішення залишити без змін. 

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстави для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Аналогічні вимоги містять положення статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Позивач зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, перебуває на податковому обліку Бахмутської (Артемівської) об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, здійснює підприємницьку діяльність на території с. Дронівка, Бахмутського району.

Відповідачем 30 червня 2016 року проведено фактичну перевірку магазину, де здійснює свою діяльність позивач, з питань додержання суб'єктами господарювання вимог встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, за результатами якої складено акт №05/02/32/40/НОМЕР_1 від 30 червня 2016 року, яким встановлено порушення позивачем вимог пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06 липня 1995 року (зі змінами та доповненнями) та статей 11, 15, частини 10 статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР (зі змінами та доповненнями), постанови Кабінету Міністрів від 30 жовтня 2008 року №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва» у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №426.

За результатами фактичної перевірки, у відношенні позивача складені протоколи про адміністративне правопорушення №189 від 30 червня 2016 року, яким зафіксований факт вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена  частиною 1 статті 164-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення (роздрібна торгівля алкогольними напоями без марки акцизного податку встановленого зразка), від №188 від 30 червня 2016 року, яким зафіксований факт вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 164  Кодексу України про адміністративні правопорушення (роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями) та №187 від 30 червня 2016 року, яким зафіксований факт вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (не проведення розрахункової операції на повну суму покупки через РРО, не ведення у порядку, встановленому законодавством обліку товарних запасів за місцем їх реалізації).

На підставі наведеного акту перевірки відповідачем прийнято рішення від 12 липня 2016 року №0000724001 про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу у сумі 44000 гривні, у тому числі:- роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії - 17000 гривень, роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої - 10000 гривень, роздрібна торгівля алкогольними напоями без марок акцизного податку встановленого зразка - 17000 гривень.

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 вересня 2016 року у справі №219/7891/16-п, 3/219/2044/2016 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, провадження по адміністративній справі закрито у зв'язку з відсутністю в діях позивача складів адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 155, частиною 1 статті 164, частиною 1 статті 164-5 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Постанова в апеляційному порядку не оскаржена, а тому є чинною.

Здійснюючи касаційний перегляд в межах доводів та вимог касаційної скарги, Суд виходить з наступного.

Основні засади  державної  політики  щодо регулювання виробництва, експорту,  імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем  виноградним,  спиртом-сирцем  плодовим, алкогольними  напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту  здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон № 481.

Статтею 16 Закону №481 передбачено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної Законами України.

Відповідно до частини дванадцятої статті 15 зазначеного Закону, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Крім того, Законом України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, дія якого поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Пунктом 1 статті 3 названого Закону визначено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Отже, суди попередніх інстанцій прийшли до правильного висновку, що суб'єкти господарювання, що здійснюють продаж товарів у сфері торгівлі, зобов'язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а також проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Зокрема, відповідно до абзацу 5 частини 2 згаданої статті до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Відповідно до абзацу 13 частини 2 цієї статті, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової  або  роздрібної  торгівлі  коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень;

Абзацем 15 частини 2 статті 17 цього Закону передбачено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних   напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових  виробів  без  марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000  гривень

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790.

Відповідно до пункту 5 Порядку підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Суд погоджується з судами попередніх інстанції щодо наявності в межах спірних правовідносин обставин, які мають преюдиціальне значення, встановлені постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 вересня 2016 у справі №219/7891/16-п, якою провадження по адміністративній про притягнення закрито у зв'язку з відсутністю в діях позивача складів адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 155, частиною 1 статті 164, частиною 1 статті 164-5 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Постанова в апеляційному порядку не оскаржена, а тому є чинною.

Частиною другою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час ухвалення судових рішень судами попередніх інстанцій) передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до частини четвертої цієї статті вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Відтак, відсутність складу правопорушення в діях позивача, а саме об'єктивної сторони - не доведення факту вчинення протиправного діяння позивачем, скасування постанов про адміністративне правопорушення відносно цієї особи, виключає склад правопорушень, інкримінованих позивачу у цій справі та свідчить про безпідставність застосування до неї штрафних санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, Суд вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій щодо правомірності спірного податкового повідомлення-рішення та погоджується з їхніми висновками щодо відсутності у відповідача правових підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з огляду на відсутність складу правопорушення в діях позивача. 

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Бахмутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року у справі № 805/4340/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                          Р.Ф. Ханова
                                                                                          І.А. Гончарова
                                                                                          І.Я. Олендер