ПОСТАНОВА
Іменем України

19 грудня 2018 року 

м. Київ
справа №147/702/17
адміністративне провадження №К/9901/63330/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Анцупової Т.О., Стародуба О.П., 
розглянув у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.09.2018 (колегія суддів у складі Залімського І. Г., Смілянця Е..С., Сушка О.О.)
у справі №147/702/17 
за позовом  ОСОБА_1 
до Тростянецької районної державної адміністрації Вінницької області
третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації 
про визнання протиправним та скасування розпорядження.

І. РУХ СПРАВИ

1.          У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Тростянецького районного суду Вінницької області з позовом до Тростянецької районної державної адміністрації Вінницької області, третя особа на стороні відповідача Служба у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації, в якому просить визнати протиправним та скасувати розпорядження Тростянецької державної адміністрації Вінницької області №203 від 18.07.2017 "Про припинення функціонування дитячого будинку сімейного типу на території Тростянецького району".
2.          Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 01.12.2017 справу передано на розгляд до Тульчинського районного суду Вінницької області.
3.          Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.12.2017 справу передано за підсудністю на розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду.
4.          Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.02.2018 ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.12.2017 залишено без змін, оскільки справу не належить до підсудності місцевих загальних судів.
5.          Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25.05.2018 позов задоволено повністю.
6.          Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду 14.09.2018 скасовано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.05.2018 та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю.
7.          08.10.2018 ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду. Просить її скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
8.          Ухвалою від 18.10.2018 Верховний Суд відкрив касаційне провадження.
9.          Учасники справи жодних заяв, клопотань, у тому числі щодо участі в судовому засіданні не подавали.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

10.          19.08.2011 Тростянецька РДА прийняла розпорядження №348 "Про створення дитячого будинку сімейного типу і передачу дітей на виховання та спеціальне проживання", яким створено дитячий будинок сімейного типу на базі прийомної сім'ї ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителів АДРЕСА_1. (п. 1 розпорядження). Сім'ї ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надано статус дитячого будинку сімейного типу.
11.          На виконання зазначеного рішення на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу родини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 влаштовано малолітніх дітей - сиріт, які проживали в прийомній сім'ї ОСОБА_7: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_6, а з 19.08.2011 влаштовано дитину позбавлену батьківського піклування ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_11.
12.          22.08.2011, згідно з пунктом 5 розпорядження від 19.08.2011, між Тростянецькою РДА та батьками вихователями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено Угоду №1 «Про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу», до якого влаштовуються на виховання та спільне проживання діти ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_11.
13.          03.10.2011 між Тростянецької РДА та батьками-вихователями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено Додаткову угоду до Угоди №1 від 22.08.2011 «Про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу», за якою сторони домовились влаштувати в дитячий будинок сімейного типу дітей позбавлених батьківського піклування ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_10, та ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_8
В пункті 2 Додаткової угоди викладено у новій редакції пункт 6 Угоди від 22.08.2011 «Припинення дії угоди»: 1) у разі виникнення в дитячому будинку сімейного типу несприятливих умов для виховання та спільного проживання дітей: важка хвороба батьків - вихователів, відсутність взаєморозуміння з дітьми, конфліктні стосунки між дітьми, невиконання батьками вихователями обов'язків щодо належного виховання, розвитку й утримання дітей; 2) у разі коли батькам - вихователям або членам сім'ї з якими вони проживають на спільній житловій площі, у тому числі малолітнім та неповнолітнім дітям діагностовано глибокі органічні ураження нервової системи, алкогольну та наркотичну залежність, СНІД, відкриту форму туберкульозу, психічні розлади, в яких офіційно зареєстровані асоціальні прояви, нахили до насильства; 3) повернення вихованців рідним батькам (опікуну, піклувальнику, усиновителю); 4) досягнення дитиною повноліття; 5) за згодою сторін.
14.          27.01.2017 між Тростянецькою РДА та батьками-вихователями ОСОБА_1 та ОСОБА_17 укладено Додаткову угоду №1 до Угоди від 22.08.2011. Пункт 6 «Угода може бути розірвана» доповнено п.п.6. 2 та 6.3. Зокрема, у п.п. 6.3 вказано, що у разі невиконання даної угоди одною із сторін вона може бути розірвана в односторонньому порядку.
15.          Протягом 2012-2017 років місцева служба у справах дітей готувала звіти про стан виховання, утримання і розвитку дітей в дитячому будинку сімейного типу ОСОБА_1 та ОСОБА_17 Батьки-вихователі обов'язково ознайомлюються з складеним звітом, який затверджується начальником служби у справах дітей. В загальному у звітах зазначено, що мікроклімат у дитячому будинку сімейного типу склався сприятливий для виховання та розвитку дітей. 
16.          Окрім того, протягом цього періоду, а саме на протязі 2016 року працівники Тростянецького РВ УМВС України у Вінницькій області проводили відвідування дитячого будинку сімейного типу. Факти неналежної поведінки з боку дітей-вихованців чи батьків-вихователів не виявлено. Під час відвідування проводились профілактично-роз'яснювальна робота у вигляді бесід з дітьми вихованцями та батьками-вихователями.
Протягом 2016 року в дитячому будинку сімейного типу між батьками-вихователями та дітьми-вихованцями неодноразово виникали конфліктні ситуації, непорозуміння, з боку сусідів надходили письмові заяві - звернення щодо неналежного виконання обов'язків батьків-вихователів. 
Питання належного виконання батьками-вихователями своїх обов'язків протягом 2016 року розглядались на засіданнях Комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації (протокол №11 від 13.09.2016, протокол №7 від 13.06.2016; протокол №8 від 30.06.2016; протокол №1 від 08.02.2016; протокол №10 від 13.08.2006). Дитячий будинок сімейного типу функціонує, але потребує покращення ефективності його функціонування. Між батьками-вихователями та дітьми-вихованцями існують проблеми, а саме відсутня довіра один до одного, морально-психологічний мікроклімат в сім'ї потребує налагодження, батьками- вихователями слід приділяти більше уваги задоволенню життєвих потреб дітей-вихованців, не порушувати їхні права.
17.          09.06.2017 начальник служби у справах дітей Т.Лук'янова на ім'я голови РДА звернулась з листом №210 з проханням скликати позачергове засідання Комісії з питань захисту з прав дитини, на якому розглянути питання узгодженості процесу припинення функціонування дитячого будинку сімейного типу та виведення з дитячого будинку дітей-вихованців.
18.          Згідно з протоколом №8 від 13.06.2017 на порядок денний Комісії райдержадміністрації з питань захисту прав дитини винесено питання про узгодженість процесу припинення функціонування дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_1 та ОСОБА_17 та виведення з дитячого будинку дітей вихованців ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 На засіданні думку запрошених осіб, а саме дітей-вихованців або батьків-вихователів заслухано не було. Фахівець-психолог, думка якого має важливе значення у вирішенні питання щодо інтересів дітей, на засіданні комісії відсутній. Вирішено письмово попередити батьків-вихователів про те, що на початку липня 2017 року буде розглянуто питання, щодо прийняття рішення про припинення функціонування дитячого будинку сімейного типу та виведення з дитячого будинку дітей-вихованців.
19.          Згідно з протоколом №9 від 12.07.2017 засідання Комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації винесено питання про доцільність припинення функціонування дитячого будинку сімейного типу громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_17 та виведення з дитячого будинку дітей вихованців ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та прийнято відповідне рішення №8 про доцільність припинення функціонування дитячого будинку сімейного типу громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_17, виведення з дитячого будинку дітей-вихованців.
20.          На підставі рішень Комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації (протокол №8 від 13.06.2017, протокол №9 від 12.07.2017), з метою забезпечення реалізації прав дітей на сімейне виховання і всебічний розвиток та  керуючись ст. ст. 6, 22, 23, 41 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", Законами України "Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей", постановою КМУ від 26.04.2002 №564 "Про затвердження Положення про дитячий будинок сімейного типу", від 24.09.2008 №866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини", Тростянецька районна державна адміністрація 18.07.2017 прийняла Розпорядження №203 "Про припинення функціонування дитячого будинку сімейного типу на території Тростянецького району".
Згідно з пунктом 1 Розпорядження №203 вирішено припинити з 19.07.2017 функціонування дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_1 та ОСОБА_17, у зв'язку із виникненням несприятливих умов для виховання та спільного проживання дітей (відсутність взаєморозуміння з дітьми, конфліктні стосунки між дітьми, невиконання батьками- вихователями обов'язків щодо належного виховання, розвитку та утримання дітей) та невиконання обов'язків, передбачених Угодою "Про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу" від 22.08.2011, Розпорядженням голови райдержадміністрації від 19.08.2011 №348 "Про створення дитячого будинку сімейного типу і передачу дітей на виховання та спільне проживання" та вибуття дитини-сироти ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 
Пунктом 2 розпорядження розірвано між Тростянецькою районною державною адміністрацією та ОСОБА_1, ОСОБА_17 Угоду № 1 від 22.08.2011 «Про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу», Додаткову угоду № 1 від 03.10.2011 до Угоди № 1 від 22.08.2011, Додаткову угоду № 1 від 27.01.2017 до Угоди № 1 від 22.08.2011.
Виведено з 19.07.2017 з числа дітей-сиріт ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_9 з дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_1, ОСОБА_17, у зв'язку з закінченням в червні 2017 року навчального закладу (пункт 3).
Згідно з пунктом 4 вирішено припинити перебування дітей, позбавлених батьківського піклування ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_8, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3
Вихованку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3  влаштувати до Козятинського центру матері та дитини (пункт 7.1).
21.          Прийняттю Розпорядження №203 від 18.07.2017 передували наступні події.
22.          З витягу з протоколу № 3 від 30.03.2015 вбачається, зокрема, що ще в 2012 році батькам-вихователям рекомендовано заощаджувати кошти державної соціальної допомоги на особові рахунки дітей-вихованців. Рішенням комісії РДА від 30.03.2015 рекомендовано внести кошти, які щомісячно заощаджуються для кожної дитини, однак інформація про заощаджені кошти станом на 02.06.2015 службі у справах дітей невідома. У зв'язку із зміною віросповідання батьки-вихователі не належним чином виконують свої обов'язки, не створюють належних умов для розвитку, виховання та навчання дітей вихованців, що загрожує їх життю, здоровю. Запропоновано направити батьків-вихователів та дітей вихованців для проходження психолого-корекційної роботи. Батьки-вихователі не йдуть на співпрацю з працівниками служби у справах дітей, не сприймають рекомендації служби, з негативом дозволяють здійснювати обстеження житлово-побутових умов проживання дітей-вихованців. 
23.          У 2013 році між попередньою дитиною-вихованцем ОСОБА_13 та мамою- вихователькою виник конфлікт, який в подальшому призвів до вибуття вихованця.
24.          26.09.2013 до служби у справах дітей надійшло повідомлення від директора Тростянецької СЗШ №2 про те, що над дитиною вихованцем ОСОБА_14 було вчинено насильство в сім'ї.
25.          01.10.2013 надійшла заява гр. ОСОБА_1 про психічні розлади ОСОБА_14 та необхідності вилучення дитини з сім'ї та влаштування його до спецзакладу. 
26.          Протягом 2013 року в дитячому будинку сімейного типу траплялися конфлікти з приводу непорозуміння між дітьми щодо природи інтимних стосунків, статевих ознак, сексуальності та неспроможність батьків-вихователів роз'яснити та надати відповідну літературу зазначеної теми для уникнення небажаних наслідків. 
27.          13.06.2014 у зв'язку із зникненням дітей -вихованців, здійснювався розшук ОСОБА_20 та ОСОБА_21, які залишили дитячий будинок сімейного типу та були знайдені в м. Гайсин, пояснюючи це небажанням проживати в ДБСТ. 
28.          18.05.2015 зникла вихованка дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_20, розшук, якої тривав 3 дні. Дівчинка пояснила своє зникнення тим, що її вигнали з дому.
29.          17.06.2015 на ім'я голови райдержадміністрації надійшла заява гр. ОСОБА_22, жительки смт.     Тростянець та колективне звернення за підписами 9 жителів смт.     Тростянця про незадовільні умови проживання дітей, неналежне забезпечення дітей одягом, взуттям, продуктами харчування, використання дитячої праці. Дане звернення 01.07.2016 було розглянуто на засіданні Комісії райдержадміністрації з питань захисту прав дитини. Думки членів комісії розділились: від надання часу на виправлення до закриття ДБСТ. Беручи до уваги те, що діти категорично проти вибуття із сім'ї, було прийнято рішення усунути недоліки, виявлені під час обстеження умов проживання дітей-вихованців, а саме: організувати та пройти спільно з дітьми-вихованцями дитячого будинку сімейного типу психолого-корекційної програми з психологом в місячний термін; з метою підтримання належного санітарного стану сім'ї та створення зручностей у побуті в найкоротші терміни придбати пральну машину та в повному обсязі засоби особистої гігієни для дітей; забезпечити дітей необхідними кишеньковими витратами та відремонтувати мобільні телефони; організувати поглиблене обстеження стану здоров'я дітей-вихованців дитячого будинку сімейного типу; організувати подання пакету документів та заяв для оздоровлення дітей-вихованців дитячого будинку сімейного типу; не проводити на базі житлового будинку, де проживають діти-вихованці дитячого будинку сімейного типу, релігійних зібрань та великих скупчень людей.
30.          07.01.2017 ОСОБА_15 та ОСОБА_9 в черговий раз втекли з дому. Вихованка ОСОБА_15 у своїх поясненнях від 10.01.2017 та від 12.01.2017 надавала різні свідчення щодо свого перебування в дитячому будинку, зокрема, від вкрай негативних до позитивних.
31.          21.04.2017 службі стало відомо про те, що вихованка ОСОБА_9 вагітна. Батьки-вихователі приховували вагітність дитини. Про ситуацію в ДБСТ було повідомлено обласні служби.
32.          27.05.2017 батьком-вихователем ОСОБА_17 вчинено насилля над дитиною ОСОБА_14, який категорично відмовляється повертатися в сім'ю.
33.          Перебуваючи в лікарні діти-вихованці в присутності медичної сестри  написали заяви, в яких категорично відмовилися повертатися в ДБСТ.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

34.          Позивач позовні вимоги обґрунтовувала тим, що рішення про припинення функціонування дитячого будинку сімейного типу є протиправним, оскільки підстави для припинення відсутні. Питання щодо припинення функціонування дитячого будинку сімейного типу повинно було вирішуватись за згодою сторін, а у разі недосягнення згоди - за рішенням суду.  
35.          Звертала увагу, якщо припинено дію основної Угоди від 22.08.2011 № 1, цьому повинно передувати рішення відповідного органу про його ліквідацію. Натомість, відповідач не вирішував питання про ліквідацію дитячого будинку.
36.          На момент прийняття рішення про припинення функціонування дитячого будинку сімейного типу згоди батьків-вихованців на розірвання угоди не було, як і не було рішення суду про розірвання, припинення угоди. Наполягала на тому, що угода не може бути розірвана в односторонньому порядку. Також вважає, що позивач прийняв розпорядження без врахування всіх обставин, упереджено, всупереч інтересів та прав дітей. Категорично заперечує конфліктну ситуацію як таку, що несе несприятливі умови для функціонування дитячого будинку сімейного типу, а також заперечує щодо факту насилля над дітьми.
37.          Відповідач проти позову заперечував. Стверджував, що за час функціонування дитячого будинку сімейного типу між батьками-вихователями та дітьми вихованцями неодноразово виникали конфліктні ситуації, пов'язані з нерозумінням батьками дітей. Наявні підстави вважати, що перебування дітей несе загрозу для психологічного стану дітей, а перебування в центрі соціально-психологічної реабілітації, у який мають відправитись діти, навпаки позитивно відзначиться на емоційному та психологічному стані. Пояснював, що рішення прийнято на підставі п. 9 ст. 4 Положення про дитячий будинок сімейного типу. 

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ  ІНСТАНЦІЙ

38.          Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходячи з того, що згідно з Додатковою Угодою від 27.01.2017, зокрема п.6.3, у разі невиконання даної Угоди однією із сторін вона може бути розірвана в односторонньому порядку. Разом з цим, залишаються чинними положення п. 5 Угоди від 22.08.2011, згідно з яким у разі порушення та неналежного виконання умов цієї угоди кожна із сторін може звернутись до суду. Проте райдержадміністрація з власної ініціативи розірвала Угоду від 22.08.2011, Додаткову угоду від 03.10.2011 та від 27.01.2017, що суперечить самим умовам правочинів. Суд першої інстанції при цьому застосував положення ст. 651 ЦК України, відповідно до якої зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Суд зробив висновок, що оскільки розірвання договору укладеними положеннями угод чітко не окреслено, а інша сторона заперечує щодо істотних порушень, таке розірвання має відбуватись за рішенням суду.
Крім того, на підставі встановлених обставин справи, суд погодився з позивачем, що питання про припинення функціонування ДБСТ прийнято передчасно та без врахування всіх обставин,  також без врахування інтересів усіх дітей-вихованців, зокрема ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_9, яка була вагітною.
Суд відхилив письмові пояснення дітей-вихованців  ОСОБА_15, ОСОБА_9, ОСОБА_14 про небажання їх залишатися в дитячому будинку сімейного типу, з огляду на показання свідків, наданих в судовому засіданні.
Окремо оцінивши доводи відповідача щодо неналежного виконання умов цієї угоди батьками-вихователями, суд таких не встановив, оскільки дії дітей швидше за все пов'язані не відсутністю виховання, а з проявами особистісних характеристик.
39.          Суд апеляційної інстанції не погодився з рішенням суду першої інстанції. На думку суду, суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі та їх впливу на дітей, а тому не зміг встановити наявність підстав для припинення функціонування ДБСТ. Враховуючи наведені обставини у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що перебування дітей у ОСОБА_1 та ОСОБА_17 несе загрозу для психологічного стану дітей, адже наявні підстави вважати неналежним виховання дітей у будинку сімейного типу.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

40.          У касаційній скарзі ОСОБА_1 жодних інших доводів, окрім тих, якими обґрунтовувала позовні вимоги, не наводить. В цілому, в основу касаційної скарги покладено зміст оскаржуваного рішення. 
41.          Крім того, скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції належним чином не оцінив надані письмові докази, не врахував складність та категорію справи, характер спірних правовідносин, обсяг та характер доказів у справі, справу розглянув без участі сторін, відмовивши в позові, перекреслив багатогодинне з'ясування обставин справи судом першої інстанції, де в присутності педагогів та психологів допитували дітей.
42.          Заперечень на касаційну скаргу не подано.

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

43.          Перевіривши доводи касаційної скарги на підставі встановлених судами фактичних обставин справи, Верховний Суд дійшов таких висновків. 
44.          У справі, що розглядається, предметом спору є правомірність розпорядження Тростянецької державної адміністрації Вінницької області №203 від 18.07.2017, яким припинено функціонування дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_1 та ОСОБА_17, а підставами позову - відсутність підстав для припинення функціонування дитячого будинку сімейного типу та недотримання порядку розірвання угоди про організацію його діяльності.
45.          Водночас, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, здійснює перевірку правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України). 
46.          Таким чином, надання оцінки правомірності оскаржуваного розпорядження потребувало з боку судів в першу чергу аналізу фактичних підстав щодо обставин, які слугували мотивами припинення діяльності дитячого будинку сімейного типу, дотримання порядку розірвання договору та правової природи оскаржуваного акту, оскільки позивач оспорює можливість розірвання угоди в односторонньому порядку, як цивільно-правової угоди.
47.          Спірні правовідносини регулюються статтею 256-8 Сімейного Кодексу України, Положенням про дитячий будинок сімейного типу, затверджений постановою КМУ № 564 від 26.04.2002 (надалі - Положення № 564).
48.          Відповідно до статті 256-8 Сімейного Кодексу України рішення про створення дитячого будинку сімейного типу приймається районною, районною в містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, виконавчим комітетом міської (міст республіканського Автономної Республіки Крим і міст обласного значення) ради в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Між батьками-вихователями та органом, який прийняв рішення про створення дитячого будинку сімейного типу, на основі типового договору укладається договір про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу. Орган, який прийняв рішення про створення дитячого будинку сімейного типу, зобов'язаний контролювати виконання батьками-вихователями своїх обов'язків щодо виховання та утримання дітей. Положення про дитячий будинок сімейного типу і типовий договір про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу затверджуються Кабінетом Міністрів України.
49.          Відповідно до пункту 4 Положення № 564 (у редакції чинній на час прийняття оскаржуваного розпорядження) на підставі рішення про створення дитячого будинку сімейного типу між батьками-вихователями та органом, який прийняв рішення про його створення, укладається договір за формою згідно з додатком Положення.
50.          Дія договору припиняється у разі, коли в дитячому будинку сімейного типу виникають несприятливі умови для виховання та спільного проживання дітей (тяжка хвороба батьків-вихователів, відсутність взаєморозуміння з дітьми, конфліктні стосунки між дітьми, невиконання батьками-вихователями обов'язків щодо належного виховання, розвитку та утримання дітей), повернення вихованців рідним батькам (опікуну, піклувальнику, усиновителю), досягнення дитиною повноліття, виявлення обставин щодо навмисного виведення дитини із дитячого будинку сімейного типу з метою усиновлення її іноземцями, за винятком ситуацій, коли іноземець є родичем дитини, за згодою сторін, з інших причин, передбачених договором, за рішенням суду, а також за наявності обставин, зазначених у статті 212 Сімейного кодексу України.
Дія договору також припиняється у разі, коли батькам-вихователям або членам сім'ї, з якими вони проживають на спільній житловій площі, у тому числі малолітнім та неповнолітнім дітям, діагностовано захворювання, зазначені в абзаці дванадцятому пункту 17 цього Положення.
51.          22.08.2011 між батьками-вихователями та райдержадміністрацією було укладено Угоду №1 «Про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу» (далі - Угода №1).
52.          У пункті 1-3 зазначеної Угоди визначено права та обов'язки сторін, а в пункті 6 підстави її розірвання (припинення) - коли батькам-вихователям діагностовано захворювання, зазначені в абз. 6 Положення. 
53.          03.10.2011 між ними укладено Додаткову угоду, згідно з пунктом 2 якої пункт 6 Угоди від 22.08.2011 «Припинення дії угоди» викладено у новій редакції: 1) у разі виникнення в дитячому будинку сімейного типу несприятливих умов для виховання та спільного проживання дітей: важка хвороба батьків - вихователів, відсутність взаєморозуміння з дітьми, конфліктні стосунки між дітьми, невиконання батьками вихователями обов'язків щодо належного виховання, розвитку й утримання дітей; 2) у разі коли батькам - вихователям або членам сім'ї з якими вони проживають на спільній житловій площі, у тому числі малолітнім та неповнолітнім дітям діагностовано глибокі органічні ураження нервової системи, алкогольну та наркотичну залежність, СНІД, відкриту форму туберкульозу, психічні розлади, в яких офіційно зареєстровані асоціальні прояви, нахили до насильства; 3) повернення вихованців рідним батькам (опікуну, піклувальнику, усиновителю); 4) досягнення дитиною повноліття; 5) за згодою сторін.
54.          Також 27.01.2017 укладено Додаткову угоду №1 до Угоди від 22.08.2011. Пункт 6 «Угода може бути розірвана» доповнено п.п.6.2. та 6.3. Зокрема, у п.п. 6.3 вказано, що у разі невиконання даної угоди одною із сторін вона може бути розірвана в односторонньому порядку.
55.          Як вбачається із змісту оскаржуваного розпорядження Тростянецької РДА від 18.07.2018 № 203, відповідач припинив функціонування дитячого будинку сімейного типу та розірвав дію Угоди про організацію дитячого будинку сімейного типу № 1 від 22.08.2011, Додаткову угоду № 1 від 03.10.2011, Додаткову угоду № 1 від 27.01.2017.
56.          Підстава - виникнення несприятливих умов для виховання та спільного проживання дітей (відсутність взаєморозуміння з дітьми, конфліктні стосунки між дітьми, невиконання батьками-вихователями обов'язків щодо неналежного виховання, розвитку та утримання дітей), вибуття дитини-сироти ОСОБА_10, невиконання обов'язків передбачених Угодою № 1 від 22.08.2011, розпорядження РДА від 19.08.2011 № 348 «Про створення ДБСТ і передачу дітей на виховання та спільне проживання».
57.          Насамперед, Суд звертає увагу на правову природу Угоди № 1. Укладаючи угоду, райдержадміністрація діяла на виконання своїх повноважень, як органу опіки та піклування, передбачених ст. 22 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст. ст. 6, 11 «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», зокрема щодо надання опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; соціального захисту і захисту особистих, майнових, житлових прав та інтересів дітей; забезпечення пріоритетних форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.
58.          Зазначена угода була спрямована на організаційне забезпечення дитячого будинку сімейного типу, який створено розпорядженням райдержадміністрації. Її змістом є права та обов'язки сторін, що випливають з владних управлінських функцій райдержадміністрації, які пов'язані з опікою та піклуванням над дітьми, позбавленими батьківського піклування.
59.          Відповідно до п. 14) ч. 1 ст. 3 КАС України (у редакції, що діяла на часу укладення угоди) адміністративний договір - дво- або багатостороння угода, зміст якої складають права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією із сторін угоди.
60.          Враховуючи таку мету угоди № 1, Суд дійшов висновку, що вона є адміністративним договором. Зобов'язання сторін за цієї угодою не є приватно-правовими, забезпечують реалізацію повноважень райдержадміністрації і спрямовані на задоволення інтересів дітей, а не сторін договору. Відтак, положення Цивільного кодексу України на правовідносини сторін не поширюються.
61.          Верховний Суд, розглядаючи спір з подібними правовідносинами (постанова від 11.07.2018 у справі №522/15356/16-а), дійшов висновку, що виконавчий комітет Одеської міської ради не наділений правом на прийняття рішення про розірвання угоди про організаційне забезпечення функціонування дитячого будинку сімейного типу в односторонньому порядку.
62.          Водночас, у справі, що розглядається, фактичні обставини відрізняються, оскільки  додатковою угодою від 27.01.2017 № 1 сторони прямо передбачили можливість розірвання договору в односторонньому порядку у разі невиконання даної угоди однією із сторін. 
63.          Наведені обставин свідчать про те, що умови та порядок розірвання угоди, укладеної між Тростянецькою РДА та ОСОБА_1, ОСОБА_23 було визначено у Договорі та в Положенні № 564, що не суперечить самому Положенню № 564 та праву сторін додатково врегульовувати свої відносини договором.
64.          Суд звертає увагу, що згідно з Положенням № 564 та укладеними між сторонами Угодами, підставою розірвання договору є виникнення в дитячому будинку сімейного типу несприятливих умов для виховання та спільного проживання дітей: важка хвороба батьків - вихователів, відсутність взаєморозуміння з дітьми, конфліктні стосунки між дітьми, невиконання батьками вихователями обов'язків щодо належного виховання, розвитку й утримання дітей.
65.          Зазначені обставини створюють небезпеку для дітей і вимагають вжиття невідкладних заходів в їх інтересах. Затримка у належному реагуванні може звести нанівець роботу органів опіки та піклування.
66.          З цих підстав, приймаючи до уваги, що сторони у договорі передбачили можливість розірвання договору в односторонньому порядку, Суд дійшов висновку, що орган, який створив дитячий будинок сімейного типу, може прийняти в односторонньому порядку та з власної ініціативи рішення про розірвання договору та ліквідацію цього закладу. Водночас, друга сторона не позбавлена права оскаржити підстави розірвання договору в судовому порядку.
67.          Таким чином, рішення суду апеляційної інстанції в цій частини прийнято з дотриманням норм матеріального права.
68.          Доводи, які стосуються неправильної оцінки фактичних обставин справи, дійсних взаємовідносин батьків-вихователів та дітей, Суд відхиляє, оскільки це не є предметом касаційного перегляду. Верховний Суд не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2  статті  341 КАС України).
69.          Приймаючи рішення про розірвання договору та припинення функціонування ДБСТ, райдержадміністрація посилалася в основному не лише на недостатні матеріальні умови, які мали забезпечувати батьки-вихователі, але й на їхню поведінку, а також на складність стосунків дітей в цій сім'ї, недостатнє виховання, що в цілому свідчить про  відсутність глибокої прив'язаності дітей-вихованців до батьків-вихователів, їх інтеграцію в сім'ю. Адміністрація виходила з того, що розвиток дітей знаходиться під загрозою, оскільки вони живуть у несприятливій обстановці, їх батьки не здатні задовольнити потреби дітей в догляді, вихованні та захисту. Прагнення усунути негативні умови, в яких опинилися діти, узгоджуються з завданнями райдержадміністрації як органу опіки та піклування.
70.          Крім того, той факт, що відповідач подбав про подальше поміщення дітей у більш сприятливе середовище для їхнього виховання, виправдовує їх видалення з-під опіки батьків-вихователів ОСОБА_1 та  ОСОБА_23 
71.          Доводи скаржника про те, що відповідач не ліквідував, як це передбачає законодавство, а припинив функціонування ДБСТ, Суд відхиляє. 
72.          Дійсно, відповідно до пункту 9 Положення № 564 ліквідація дитячого будинку сімейного типу здійснюється за рішенням органу, який створив його, або за рішенням суду. 
73.          Водночас, юридично-значимі наслідки у разі припинення чи ліквідації  є однаковими. Відтак, зазначення в оскаржуваному розпорядженні про припинення дитячого будинку сімейного типу не спричиняє з цих підстав  наслідків для його скасування. 
74.          Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
75.          У разі залишення касаційної скарги без задоволення, судові витрати не відшкодовуються.
Керуючись ст. 328, 342, 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.09.2018 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              Т.О. Анцупова

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб