Постанова
Іменем України 
29 листопада 2018 року
м. Київ
Справа № 420/1175/17
Номер провадження в апеляційному суді 11-сс/782/61/18
Провадження № 51 – 5628 км 18
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання                          ОСОБА_4 , 
прокурора                                                               ОСОБА_5 ,
 
розглянув у судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 28 лютого 2018 року. 
Зміст судових рішень і встановлені обставини
Ухвалою слідчого судді Новопсковського районного суду Луганської області від 
15 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого відділу Новопсковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про кримінальне правопорушення від       09 лютого 2018 року.
Ухвалою Апеляційного суду Луганської області 28 лютого 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на зазначену ухвалу слідчого судді.
Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить змінити ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з істотним порушенням норм Конституції України та кримінального процесуального закону, зобов`язати Новопсковський відділ поліції ГУНП в Луганській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза його заявою від 09 лютого 2018 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 351 КК України. Вважає, що апеляційний суд зобов`язаний був розглянути його апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Новопсковського районного суду Луганської області від 15 лютого 2018 року, оскільки зазначене рішення є необґрунтованим і незаконним. В обґрунтування своєї позиції посилається на висновок щодо правозастосування, який міститься в постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року.   
Заперечень на касаційну скаргу ОСОБА_6 від учасників судового провадження не надходило.   
Позиції учасників судового провадження 
Прокурор у судовому засіданні вважала касаційну скаргу необґрунтованою та просила залишити її без задоволення.
Мотиви Суду 
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 370, ст. 418 ч. 2 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.   
Суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу (ст. 399 ч. 4 КПК України). 
Мотивуючи своє рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд послався на підставу для відмови у відкритті апеляційного провадження, передбачену ст. 399 ч. 4 КПК України, оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Відповідно до ст. 307 ч. 3 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, крім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру та про відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру .
Статтею 309 КПК України встановлено перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування. Інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді (ст. 309 ч. 3 КПК України).
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (ст. 129 ч. 1 п. 8 Конституції України).
Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі "Кромбах проти Франції" від 13 лютого 2001 року).
Обмеження права на оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора визначено законодавцем і прямо передбачене процесуальним законом. Таке обмеження відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого чи прокурора. Такий висновок ґрунтуються на зазначених вимогах кримінального процесуального закону та відповідає практиці Європейського суду з прав людини.  
Щодо правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року у справі № 5-142 кс(15)17, то така не може застосовуватись у даному випадку, оскільки вона сформульована щодо ухвали слідчого судді, винесення якої передбачено загальними положеннями процесуального закону, тоді як у даному кримінальному провадженні ухвала слідчого судді винесена за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого відділу Новопсковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст.ст. 303, 307 КПК України відповідно до глави 26 КПК України, яка визначає та регулює порядок винесення відповідної ухвали слідчого судді за результатом розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування та визначає порядок здійснення судового контролю щодо законності її винесення. 
 Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, також не виявлено.     
Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_6 та зміни ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження не знаходить.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 28 лютого 2018 року залишити без зміни, а касаційну скаргу ОСОБА_6 – без задоволення. 
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 | ОСОБА_2 | ОСОБА_3