ПОСТАНОВА
Іменем України
06 грудня 2018 року 
Київ
справа №823/1051/15
адміністративне провадження №К/9901/1218/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів: Бевзенка  В.М.,  Данилевич Н.А., 
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Голови Кіровоградського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 26.05.2015 у складі судді Рідзеля О.А. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2015 у складі колегії суддів: Шелест С.Б. (головуючий), Романчук О.М., Пилипенко О.Є. у справі №823/1051/15 за позовом Судді Кіровоградського окружного адміністративного суду ОСОБА_7 до Голови Кіровоградського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1.          Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до голови Кіровоградського окружного адміністративного суду ОСОБА_2, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ №40-К від 27.03.2015.  
2.          Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 26.05.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2015, позовні вимоги задоволено частково. 
2.1.          Визнано протиправним наказ голови Кіровоградського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 №40-К від 27.03.2015.
2.2.          В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
3.          Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено, що: 
3.1.          З 23.12.2005 позивач призначений суддею Компаніївського районного суду Кіровоградської області, а з 09.06.2011 - суддею Кіровоградського окружного адміністративного суду. 
3.2.          Наказом голови Кіровоградського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 №5-к від 03.01.2012 судді цього суду     ОСОБА_7 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу судді. 
3.3.          Станом на 28.03.2015 стаж роботи на посадах судді позивача, що давав право на одержання доплати за вислугу років, становив 14 років 8 місяців, що підтверджується довідкою №8369/15 від 08.04.2015, виданою Кіровоградським окружним адміністративним судом. Згідно вказаної довідки, до стажу роботи на посаді судді позивача включено час перебування на посаді судді та на посадах державної служби, а саме: 
-          на посаді слідчого слідчого відділення Ленінського районного відділу Кіровоградського міського управління УМВС України в області - 3 місяці 5 днів;
-          на посаді слідчого слідчого відділення Ленінського відділу міліції Кіровоградського міського управління УМВС України в області - 2 роки 6 місяців 22 дні;
-          на посаді старшого слідчого слідчого відділення Ленінського відділу міліції Кіровоградського міського управління УМВС України в області - 2 роки 7 місяців 12 днів;
-          на посаді судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області - 5 років 5 місяців 2 дні;
-          на посаді судді Кіровоградського окружного адміністративного суду - 3 роки 9 місяців 19 днів.
3.4.          Наказом голови Кіровоградського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 №40-к від 27.03.2015 "Про встановлення доплати за вислугу років судді ОСОБА_7", відповідно до вимог статті 133, статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2005 №192-VIII, який набрав чинності 28.03.2015) визнано таким, що втратив чинність наказ №5-к від 03.01.2012 щодо встановлення судді Кіровоградського окружного адміністративного суду ОСОБА_7 щомісячної доплати за вислугу років та встановлено останньому з 28.03.2015 щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 20 відсотків посадового окладу, стаж роботи якого становить більше 5 років.
3.5.          Таким чином, позивачу здійснено перерахунок стажу роботи на посаді судді,          в зв'язку з чим, з 28.03.2015 стаж роботи на посаді судді склав 9 років 2 місяці 22 дні, з попереднього стажу відповідачем було виключено час роботи на посадах слідчого, що окрім оспорюваного наказу, підтверджується довідкою від 08.04.2015 №8368/15, виданою Кіровоградським окружним адміністративним судом.
3.6.          Наказом голови Кіровоградського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 №55-к від 21.04.2015, на підставі рішення Ради суддів України №42 від 16.04.2015, скасовано наказ №40-к від 27.03.2015. 
4.          Приймаючи оскаржувані судові рішення суди попередніх інстанцій виходили з того, що з огляду на положення статті 131 і пункту 11 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI (в редакції, що діяла до 28.03.2015) та статті 135 цього Закону (в редакції, що діяла з 28.03.2015), враховуючи, що стаж роботи на посаді судді та на попередніх посадах слідчого позивача станом на 28.03.2015 становив більше 10 років, то належна йому  щомісячна доплата за вислугу років становила 30 відсотків від посадового окладу. Суди дійшли висновку, що відповідач не мав права переглядати стаж роботи на посаді судді та зменшувати позивачу розмір щомісячної надбавки за вислугу років. Оскільки відповідачем самостійно скасовано оспорюваний наказ, суди вирішили відмовити у задоволенні позовних вимог щодо його скасування. 
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5.          Відповідач подав касаційну скаргу на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 26.05.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2015, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
5.1.          Аргументи скаржника полягають у тому, що судами попередніх інстанції неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. Зазначає,  що оспорюваний наказ повністю відповідав вимогам статті 135 Закону України                   "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI (чинного на час виникнення спірних правовідносин). Скаржник вважає, що суди попередніх інстанцій, фактично, перебрали на себе повноваження Конституційного Суду України, оскільки проаналізували норму вказаної статті на предмет відповідності Конституції України. Наголошує, що прийняття оспорюваного наказу не призвело до виникнення  негативних наслідків для позивача, оскільки заробітну плату за квітень 2015 року останньому виплачено з урахуванням щомісячної доплати за вислугу років на рівні  30 відсотків від посадового окладу внаслідок самостійного скасування  оспорюваного наказу відповідачем. 
6.          Позивач відзиву (заперечень) на касаційну скаргу не подав. 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції: 
7.          Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (надалі - Конвенція):
Стаття 6. Право на справедливий суд
"Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя".
8.          Конституція України:
"Стаття 55. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб".
9.          Кодекс адміністративного судочинства України (надалі - КАС України):
Стаття 2. Завдання та основні засади адміністративного судочинства
"1. Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень".
Стаття 3. Законодавство про адміністративне судочинство
"…3. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи".
Стаття 238. Закриття провадження у справі
"1. Суд закриває провадження у справі:
…8) щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб'єктом владних повноважень і     при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення".
Стаття 354. Підстави для скасування рішення повністю або частково із закриттям провадження в справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині
"1. Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу".
Розділ VII
ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ
"1. Установити, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей:
…4) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу".
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги: 
10.          Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд, яке включає в себе право на доступ до правосуддя. 
11.          Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) у своєму рішенні по справі "Меньшакова проти України" (Заява №377/02) від 08.04.2010 наголосив, що "&?и;..&?с; пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі "право на суд", яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на "розгляд" спору судом (див., наприклад, рішення у справі "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ). Право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.         У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. рішення у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93)" (пункти 52-53).
12.          Враховуючи норми підпункту 4 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення"                          КАС України, розгляд цієї касаційної скарги здійснюється судом касаційної інстанції за правилами Кодексу в редакції, що є чинною станом на даний час. При цьому,  згідно з частиною 3 статті 3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. 
13.          Зокрема, статтею 354 КАС України суду касаційної інстанції надано повноваження за наслідками розгляду касаційної скарги скасовувати судові рішення судів попередніх інстанцій та закривати провадження у справі з підстав, встановлених статтею 238 цього Кодексу. 
14.          Приписами пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України на суд покладено обов'язок закривати провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені останнім і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних   прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
15.          Таким чином, для закриття провадження з наведених у даній нормі підстав необхідним є настання сукупності наступних обставин: самостійне виправлення суб'єктом владних повноважень оскаржуваних порушень до чи після звернення позивача до суду з відповідним позовом, а також можливість повного відновлення законних прав та інтересів позивача внаслідок виправлення оскаржуваних порушень, без визнання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними. 
16.          Як встановлено судами попередніх інстанцій на основі досліджених доказів, оспорюваний наказ голови Кіровоградського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 від 27.03.2015 №40-к самостійно скасований відповідачем наказом від 21.04.2015 №55-к, тобто, після звернення позивача до суду. При цьому, з виданої Кіровоградським окружним адміністративним судом довідки  від 14.05.2015 №11438/15 вбачається, що нарахування доплати за вислугу років  судді ОСОБА_7 за період з січня по квітень 2015 року здійснювалось у розмірі 30-ти відсотків посадового окладу судді та у відповідності до наказу голови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.01.2012 №5-к. 
17. Отже, мало місце виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, яке призвело до повного відновлення законних прав та інтересів позивача в межах заявленого ним адміністративного позову. 
18. Колегія суддів Верховного Суду враховує ту обставину, що у матеріалах справи міститься заява, подана позивачем 22.04.2015 до суду першої інстанції, в якій він зазначає про намір звернутися до суду з позовом про стягнення моральної шкоди і недоотриманої заробітної плати, а також до компетентних органів - з вимогою про притягнення до відповідальності особи, винної у порушенні трудових прав позивача. 
19.          З цього приводу слід зазначити, що факт отримання позивачем заробітної плати не в повному обсязі за спірний період не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду справи в судах попередніх інстанцій. Визнання неправомірним оспорюваного наказу, який був самостійно скасований відповідачем та не призвів до виникнення будь-яких негативних наслідків у відношенні позивача, не є обов'язковою передумовою для звернення до суду з позовом про відшкодування завданої шкоди або порушення перед компетентними органами питання про притягнення винних осіб до відповідальності. Зазначені права та інтереси позивача можуть бути реалізовані незалежно від визнання судом протиправним оспорюваного наказу.
20.          З огляду на наведене, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку     про наявність підстав, передбачених пунктом 8 частини 1 статті 238 КАС України,    для закриття провадження у справі та скасування оскаржуваних судових рішень.
РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:
21.          Касаційну скаргу голови Кіровоградського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 задовольнити частково.
22.          Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 26.05.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2015 у справі №823/1051/15 за позовом судді Кіровоградського окружного адміністративного суду ОСОБА_7 до голови Кіровоградського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу скасувати і закрити провадження у справі.
23.          Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа
В.М. Бевзенко 
 Н.А. Данилевич ,
Судді Верховного Суду