Постанова
Іменем України                     
 
13 лютого 2019 року                                
м. Київ                                                          
                                                                        
справа № 734/1390/18
 
провадження № 61-44867св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого – Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),
суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Остерська квартирно-експлуатаційна частина району Чернігівської області,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Чернігівської області від 05 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Висоцької Н. В., Мамонової О. Є., Шитченко Н. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Остерської квартирно-експлуатаційної частини району Чернігівської області (далі – Остерська КЕЧ)про зобов`язання вчинити певні дії.
 
Позовна заява мотивована тим, що він з 2009 по 2012 роки проходив військову службу на різних посадах у військовій прокуратурі Деснянського гарнізону, перебуваючи на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 . 11 лютого 2010 року на підставі ордеру № 003526 ним було отримано службове житло за адресою: АДРЕСА_1 . 
30 липня 2015 року за його згодою у вказаній квартирі були зареєстровані ОСОБА_2 (його дружина) з малолітньою дитиною – ОСОБА_3 
10 листопада 2015 року він був знятий з реєстрації за вказаною квартирою. На цей час особовий рахунок відкритий на ОСОБА_2 , а рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2017 року визнано право користування вказаною службовою квартирою за            ОСОБА_2 та її малолітнім сином.
Вказував, що він продовжує службу у м. Києві. З 2016 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 та має малолітнього сина – ОСОБА_5 . У зв`язку з тим, що Остерська КЕЧ не виконує покладені на неї обов`язки щодо оформлення здачі ним службового житла, прийняття його та видачі відповідної довідки, він позбавлений можливості отримати службове приміщення за місцем проходження служби та з червня 2017 року компенсацію за піднайом житла на підставі Інструкції про особливі виплати військовослужбовцям військових прокуратур грошової компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства оборони України 14 квітня 2017 № 116/227.
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд зобов`язати Остерську КЕЧ району видати довідку (додаток 4) про здачу ОСОБА_1 службового жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , та внести про це записи до відповідних карток обліку.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 червня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Зобов`язано Остерську квартирно-експлуатаційну частину району видати довідку (додаток 4) про здачу ОСОБА_1 службового жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та внести про це записи до відповідних карток обліку.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не проживає у спірній квартирі, знявся з реєстрації та позбавлений правових підстав виселити із службової квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , які не є її власниками або користувачами, а відповідач не пред`являє позову про їх виселення й не видає позивачу довідку про здачу ним службової квартири, на підставі чого ОСОБА_1 не може отримати службове приміщення за новим місцем проходження служби та з червня 2017 року компенсацію за піднайом житла, а тому дії відповідача щодо невидачі позивачу довідки про здачу житлового приміщення порушують його законні права.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 05 вересня             2018 року апеляційну скаргу Остерської квартирно-експлуатаційної частини району задоволено. 
Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 червня 2018 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що позивачем при зміні місця служби не було вчинено дій для здачі службової квартири у встановленому порядку згідно із вимогами наказу Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» (тут і далі – наказ Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та йому було відомо, що у квартирі зареєстровані та проживають з його згоди колишня дружина з неповнолітньою дитиною, тому не можна покласти на Остерську КЕЧ обов`язок прийняти квартиру та видати відповідну довідку про її здачу.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2018 року до Верховного Суду,              ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення апеляційного суду та залишити у силі рішення суду першої інстанції.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд неправильно вирішив спір, оскільки вважає, що саме на Остерську КЕЧ покладено обов`язок прийняти службову квартиру, при цьому зробити це за наявності у ній незаконно проживаючих осіб Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства оборони України                        від 30 листопада 2011 року № 737 не заборонено.
Вказує, що апеляційний суд не вказав, на кого покладено обов`язок щодо виселення незаконно проживаючих осіб, оскільки довідка про зняття квартири не видається відповідачем виключно у зв`язку із цією обставиною.
 
Відзив на касаційну скаргу відповідач до суду не подав
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Довідкою від 20 липня 2016 року № 185, виданою Остерською КЕЧ, підтверджується, що згідно із ордером від 11 лютого 2010 року № 003526 ОСОБА_1 отримав службову однокімнатну квартиру житловою                     площею 11 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 .
 
30 липня 2015 року у квартиру зареєструвалися: дружина – ОСОБА_2 та син дружини – ОСОБА_3 
 
10 листопада 2015 року ОСОБА_1 знятий з реєстрації у вказаній квартирі у зв`язку із переведенням на нове місце служби.
 
На час розгляду справи у квартирі зареєстровані ОСОБА_2 та                              ОСОБА_6 . Особовий рахунок відкрито на ОСОБА_2 . 
 
У довідці від 20 липня 2016 року № 187, виданій Остерською КЕЧ, зазначено, що ОСОБА_1 вказане житло квартирним органам Міністерства оборони України не здав (а. с. 23).
 
Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2017 року у справі № 734/3299/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні службовим приміщенням, яким у позові було відмовлено, встановлено, що ОСОБА_1 не проживає та не зареєстрований у спірній службовій квартирі, не є її власником або користувачем, що також свідчить про необґрунтованість його вимог про зняття з реєстрації відповідачів та їх виселення з вищезазначеної квартири.
 
20 лютого 2016 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 
 
15 серпня 2016 року відбулось засідання житлової комісії Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, на якій відповідно до рапорту та наданих документів зарахувано на квартирний облік                 ОСОБА_1 зі складом сім’ї – 1 особа. Включено на квартирний облік                                         з 01 листопада 2011 року до книги обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання житлових приміщень у житловій комісії Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України. Включено до списку осіб, які мають право на першочергове одержання житлових приміщень, з 15 серпня 2016 року, як учасника бойових дій.
 
Згідно з копією довідки, виданої 06 жовтня 2016 року № 18281, позивач  ОСОБА_1 перебуває на обліку у житловій комісії гарнізону у м. Києві, як учасник бойових дій (АТО) з 15 серпня 2016 року, номер у черзі «першочергових» – 2943.
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК Українивизначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
Відповідно до статті 123 ЖК України порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства держави. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73-76, 79-83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103-106 цього Кодексу.
 
Згідно із статтею 124 ЖК України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.
Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення (стаття 61 ЖК України).
 
Положеннями пунктів 2.15, 3.14 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України                         від 30 листопада 2011 року № 737 передбачено, що у разі переміщення військовослужбовця по службі, пов`язаного з переїздом в іншу місцевість, службове жиле приміщення, яке він займав за попереднім місцем служби, підлягає звільненню у двомісячний строк з дня видання наказу про виключення зі списків особового складу військової частини. Військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем проходження служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
 
Апеляційним судом було встановлено, що квартира у порядку, передбаченому вимогами наказу Міністерства оборони України                            від 30 листопада 2011 року № 737, здана не була, оскільки позивачем не було вчинено дій для здачі квартири. 
 
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обґрунтування позову наявністю обов`язку КЕВ (КЕЧ) району зобов`язання прийняти службове жиле приміщення за актом приймання-передавання, передбаченого абзацом 7 пункту 3.15 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, не може бути безумовною підставою для задоволення вимог про зобов’язання видати довідку про здачу ОСОБА_8 службового житла та внесення записів до відповідних карток.
 
Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , апеляційний суд правильно виходив з того, що позивачем не було вчинено дій для здачі квартири у встановленому порядку згідно із вимогами наказу Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, оскільки у квартирі продовжують проживати особи, які зареєструвалися у ній зі згоди ОСОБА_1 , тому не можна покласти на Остерську КЕЧ обов`язок прийняти квартиру та видати відповідну довідку про її здачу.
 
Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не вказав, на кого слід покласти обов`язок щодо виселення незаконно проживаючих осіб, не заслуговують на увагу, оскільки питання виселення осіб не було предметом розгляду у цій справі.
 
Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
 
Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції. 
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції
 
Отже, вирішуючи спір, апеляційний суд з дотримання вимог статей 263-265, 382 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, вірно встановив правовідносини, що склалися між сторонами, та закон, який їх регулює, й обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .
 
Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість його судового рішення не впливають.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
 
Постанову Апеляційного суду Чернігівської області від 05 вересня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді: | Д. Д. Луспеник   О. В. Білоконь   Б. І. Гулько   Є. В. Синельников   Ю. В. Черняк