ПОСТАНОВА
Іменем України
13 грудня 2018 року 
Київ
справа №316/525/17
адміністративне провадження №К/9901/7948/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Пасічник С.С.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 20 жовтня 2017 року (головуючий суддя Вільямовська Н.О.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року (головуючий суддя Іванов С.М., судді: Панченко О.М., Чередниченко В.Є.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
В С Т А Н О В И В:
В квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування постанови №9 від 06 квітня 2017 року про накладення на неї на підставі частини 5 статті 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 2920,00 грн.

Обґрунтовуючи позовну заяву (з врахуванням додаткових заяв), зазначала, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за Відокремлений підрозділ "Запорізька теплова електрична станція" ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго" сплачувався належним чином, без порушення строків, що підтверджується платіжними дорученнями, а відтак у відповідача не було підстав для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності й накладення на неї штрафу в сумі 2920,00 грн.; до того ж в порушення норм КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складено неповноважною особою відповідача та надіслано за місцем роботи позивача, а не вручено їй під розписку; крім того адміністративне стягнення на позивача накладено саме за вчинення повторного протягом року порушення законодавства з питань сплати єдиного внеску, разом з тим постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 29 червня 2017 року у справі №316/124/17 скасовано постанову Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №1 від 18 січня 2017 року про накладення на ОСОБА_2 штрафу за вчинення порушення, передбаченого частиною 4 статті 165-1 КУпАП.

Постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 20 жовтня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року, позов задоволено: скасовано постанову №9 від 06 квітня 2017 року Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за частиною 5 статті 165-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 2920,00 грн.

При цьому суди першої та апеляційної інстанцій зазначили про недоведеність відповідачем наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 165-1 КУпАП, оскільки у зв'язку з відсутністю у ВП Запорізька ТЕС ПАТ«ДТЕК Дніпроенерго» коштів, необхідних для сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, й з метою недопущення порушення строку його сплати такий внесок було сплачено ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» зі свого рахунку; до того ж рішення ДФС №0001194613 від 28 лютого 2017 року та №0001954613 від 27 березня 2017 року про застосування до ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька теплова електрична станція штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, які стали передумовою для винесення оскаржуваної в даній справі постанови, були скасовані в судовому порядку.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В касаційній скарзі зазначав про неприйняття судами до уваги положень частини 9 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VІ (далі - Закон №2464), за приписами якої передача платниками ЄСВ своїх обов'язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків передбачених законодавством, та тієї обставини, що єдиний внесок за спірний період (грудень 2016 року) було сплачено не Відокремленим підрозділом "Запорізька теплова електрична станція" ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго", а самим товариством, яке й визначено в платіжних дорученнях платником, в зв'язку з чим позивача як посадову особу було притягнуто до адміністративної відповідальності; разом з тим позивач належним чином запрошувалась до податкового органу як для надання пояснень та складення протоколу, так і в подальшому на розгляд справи про адміністративне правопорушення, проте жодного разу не з'явилась і своїх заперечень не подала.

Справу згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано для розгляду касаційної скарги колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду: головуючий суддя Пасічник С.С. (суддя-доповідач), судді: Васильєва І.А., Юрченко В.П.

Ухвалою Верховного Суду від 02 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження.

Позивач в письмовому відзиві на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечила, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які вона просила залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 працює на посаді головного бухгалтера Відокремленого підрозділу "Запорізька теплова електрична станція" ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго".

31 березня 2017 року головним державним ревізором-інспектором відділу податкового супроводження підприємств паливно-енергетичного комплексу та транспорту щодо ОСОБА_2 було складено протокол №14 про адміністративне правопорушення, а 06 квітня 2017 року за наслідками його розгляду в.о. заступника начальника - начальником Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 2920,00 грн. в зв'язку з допущенням повторної протягом року несвоєчасної сплати до бюджету нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування за грудень 2016 року в сумі 2441327,16 грн., яка перевищує триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто за вчинення порушення, передбаченого частиною 5 статті 165-1 КУпАП.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність за: порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску; неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску; подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі, інших відомостей, передбачених цим Законом (частина 1 статті 26 Закону №2464).

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із частиною 5 статті 165-1 КУпАП дії, передбачені частиною третьою або четвертою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення, тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від ста п'ятдесяти до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частинами ж 3 та 4 цієї статті передбачено відповідальність за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумах, які відповідно не перевищують та перевищують триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вже вказувалось в цій постанові, притягнення позивача до адміністративної відповідальності здійснено саме на підставі частини 5 статті 165-1 КУпАП, тобто за вчинення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню, повторної несплати або несвоєчасної сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі більше трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проте постанова №9 від 06 квітня 2017 року не містить жодних посилань на конкретний встановлений факт притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частинами 3 та/або 4 статті 165-1 КУпАП протягом останнього року, що передував інкримінованому адміністративному правопорушенню.

Водночас, поновлюючи провадження у справі ухвалою від 18 липня 2017 року, суд першої інстанції зазначив, що постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 29 червня 2017 року у справі №316/124/17 (яка набрала законної сили 11 липня 2017 року) скасовано постанову Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №1 від 18 січня 2017 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 2040,00 грн. за вчинення порушення, передбаченого частиною 4 статті 165-1 КУпАП.

Разом з тим згідно з даними Єдиного державного реєстру судовий рішень постановою Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №808/1092/17 (адміністративне провадження №К/9901/3550/17) залишено без змін постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року, якими, в свою чергу, визнано протиправними та скасовано рішення ДФС №0001194613 від 28 лютого 2017 року та №0001954613 від 27 березня 2017 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску відносно ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька теплова електрична станція", а також зобов'язано ДФС зарахувати платежі ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго" згідно платіжних доручень в рахунок сплати Відокремленим підрозділом "Запорізька теплова електрична станція" ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго" єдиного внеску відповідно до призначення платежу за грудень 2016 року, січень 2017 року.

При цьому, приймаючи таке рішення, касаційний суд погодився з мотивами судів попередніх інстанцій щодо того, що ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго" єдиний внесок за Відокремлений підрозділ "Запорізька теплова електрична станція" сплачений своєчасно та належним чином; водночас основною метою діяльності відповідача в частині адміністрування єдиного внеску є контроль по його надходженню на відповідні розрахункові рахунки бюджету країни, що встановлено судами в межах розгляду справи.

Відтак сплата ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» зі свого рахунку єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за ВП Запорізька ТЕС ПАТ«ДТЕК Дніпроенерго» у зв'язку з відсутністю у останнього необхідних коштів, призначених для цієї мети, не є порушенням вимог Закону №2464.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та скасування постанови в.о. заступника начальника - начальника Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №9 від 06 квітня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності й накладення на неї штрафу в сумі 2920,00 грн.

Доводи ж касаційної скарги за наведеного не дають підстав для висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень, а тому підстави для скасування ухвалених судових рішень та задоволення касаційної скарги відсутні.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 20 жовтня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник
І.А. Васильєва 
 В.П. Юрченко , 
Судді Верховного Суду